РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2026 року | Справа № 495/2535/26
| Номер провадження 2/495/2516/2026

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:
головуючого судді: Мишко В.В.
при секретарі судового засідання: Федоровій Л.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Державний виконавець Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Одеського міжрегіонального Управління Міністерства юстиції України Мунтян Олена Вікторівна про звільнення від сплати аліментів,
ВСТАНОВИВ:
У березні 2026 року адвокат Бондаренко Ганна Євгенівна в інтересах позивача ОСОБА_1 звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_2 , Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Державний виконавець Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Одеського міжрегіонального Управління Міністерства юстиції України Мунтян Олена Вікторівна про звільнення від сплати аліментів. 
1.Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
1.1. В позовній заяві позивач посилався на те, що 26 лютого 2005 року між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_3 ), було укладено шлюб, про що зроблено запис за № 47 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Білгород-Дністровському Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області та видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 (повторно).
Від шлюбу подружжя має неповнолітніх дітей, сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (повторно) та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 (повторно).
На підставі рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18.12.2024 р. по справі № 495/3834/24, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розлучились.
Рішення суду набрало законної сили 18.12.2025 року.
29 жовтня 2024 року судом м. Равенни у Італійській Республіці, за заявою ОСОБА_2 у цивільній справі І ступеня, було ухвалено судове рішення під реєстровим номером №1157/2024, щодо судового розлучення ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
ОСОБА_2 з початку повномасштабного вторгнення Російської Федерації в Україні, разом зі спільними дітьми ОСОБА_1 , переїхала до нього до Республіки Італія, де вони мешкали разом, вели спільне господарства, виховували дітей.
Згідно архівної довідки про склад сім`ї станом на 31.12.2023 року, за адресою: АДРЕСА_1 , за вище вказаною адресою мешкала сім`я у складі: ОСОБА_6 - громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 - громадянка Молдови, ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 - громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Відповідно до архівної довідки про склад сім`ї станом на 22.04.2024 року, за адресою: АДРЕСА_1 , за вище вказаною адресою мешкала сім`я у складі: ОСОБА_6 - громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 - громадянка Молдови, ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 - громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .
На час спільного проживання із ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у Республіці Італія, ОСОБА_1 взяв усі фінансові витрати щодо утримання їх спільної сім`ї на себе, в тому числі забезпечення дітей місцем для проживання в іншій країні, оплачував комунальні послуги вже за 4-х осіб, купував продукти харчування, одяг та необхідні медикаменти.
Розлучились ОСОБА_1 та ОСОБА_2 лише 18 грудня 2024 року на підставі рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області по справі № 495/3834/24.
Крім того, 29 жовтня 2024 року судом м. Равенни у Італійській Республіці, за заявою ОСОБА_2 у цивільній справі І ступеня, було ухвалено судове рішення під реєстровим номером №1157/2024, щодо судового розлучення ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
Без відома ОСОБА_1 , за умова спільного проживання ОСОБА_2 разом із Позивачем та їх спільними дітьми у Республіка Італія в м. Конселіче (Равенна), ОСОБА_2 звертається до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із заявою про видачу судового наказу на утримання дітей, які на той час проживали та утримувались Позивачем.
ОСОБА_2 отримує 01.06.2023 року судовий наказ про стягнення із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на утримання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дітьми повноліття.
ОСОБА_2 з моменту отримання судового наказу від 01.06.2023 року по 17.07.2025 року не зверталась до Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із заявою про примусове виконання судового наказу від 01.06.2023 року.
Додатково, ОСОБА_2 звернулась до суду у м. Равенни у Італійській Республіці, із заявою у цивільній справі І ступеня, та отримала 29.10.2024 року рішення суду відповідно до якого вона отримує від ОСОБА_1 кошти на утримання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у розмірі 460 євро на обох спільних дітей.
З листопада 2024 року ОСОБА_2 отримує від ОСОБА_1 , щомісяця 460 Євро на утримання їх спільних дітей. Через 8 місяців після ухвалення судового рішення у м. Равенни ОСОБА_2 звертається до Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із заявою про примусове виконання судового наказу від 01.06.2023 року.
Ще додатково, представник позивача звертає увагу, на ту обставину по справі, що з 13.12.2023 року ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 щомісячно, до ухвалення рішення суду у м. Равенни, перераховував грошові кошти на утримання дітей. 
Подвійне стягнення аліментів із одного і того ж батька (матері) на користь однієї і тієї же матері (батька) на утримання тих же самих дітей, як правило, неможливе, оскільки Українським законодавцем і закордоном таке не передбачено, адже батьки утримують дітей разом.
Наведені обставини стали підставою для звернення до суду.
1.2. Відповідач ОСОБА_2 01.06.2026 подала до суду письмові пояснення, з яких вбачається, що позивач ОСОБА_1 протягом близько десяти років фактично проживає та працює в Італії. У розпорядженні відповідача наявні документи з комуни, які підтверджують реєстрацію позивача за місцем проживання разом із сім`єю в Італії. Дата, зазначена у довідці комуни, є датою, до якої він був зареєстрований за відповідною адресою. Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду аліменти на двох дітей були призначені з червня 2023 року у розмірі однієї третини від усі видів його доходу. Незважаючи на це, з червня 2023 року по грудень 2023 року позивач не сплачував аліменти взагалі. Для захисту прав дітей відповідачу довелося звертатися до карабінерів, адвоката та до суду з метою примусового виконання рішення про стягнення аліментів. Лише з грудня 2023 року він почав сплачувати по 300 євро на двох дітей. При цьому в Італії позивач отримував державну допомогу на двох дітей у розмірі приблизно 330 євро на місяць. Таким чином, сума коштів, яку він сплачував на дітей, була меншою за суму державної допомоги, яку він отримував на цих же дітей від держави Італія. За підрахунками відповідача, протягом приблизно одного року позивач отримав близько 4000 євро державної допомоги на двох дітей. При цьому у період з червня 2023 року по грудень 2023 року позивач не сплачував аліменти взагалі та не передавав відповідачу жодної частини отриманої державної допомоги на дітей. На момент, коли позивач сплачував 300 євро на двох дітей, він працював у Planet Cart у Conselice, тоді як відповідач не працювала. Незважаючи на це, фактично на утримання дітей ним сплачувалася сума, яка була меншою за отримувану ним державну допомогу на цих дітей. Лише з травня 2024 року після розгляду справи в Італії розмір виплат був збільшений до 460 євро на місяць за взаємною згодою сторін. Відповідач вважає, що зазначені обставини мають істотне значення для правильного та всебічного розгляду справи.
2. Рух справи у суді.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, цивільна справа №495/2535/26 передана на розгляд судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Мишка В.В.
Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01.04.2026 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.
3. Заяви, клопотання учасників процесу та насідки їх вирішення; порядок судового розгляду.
В судове засідання представник позивача ОСОБА_1 адвокат Бондаренко Г.Є. подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. 
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, однак в матеріалах справи містяться письмові пояснення, відповідно до яких відповідач просила проводити розгляд справи без її участі. 
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Державний виконавець Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Одеського міжрегіонального Управління Міністерства юстиції України Мунтян Олена Вікторівна в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялась, причини неявки суду не відомі. 
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача без повідомлення причини, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло відзиву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення спору.
4. Судом встановлено такі обставини справи.
Як вбачається із матеріалів справи, 26 лютого 2005 року між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_3 ), було укладено шлюб, про що зроблено запис за № 47 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Білгород-Дністровському Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області та видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 (повторно).
Від шлюбу подружжя має неповнолітніх дітей, сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (повторно) та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 (повторно).
На підставі рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18.12.2024 р. по справі № 495/3834/24, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розлучились.
Рішення суду набрало законної сили 18.12.2025 року.
29 жовтня 2024 року судом м. Равенни у Італійській Республіці, за заявою ОСОБА_2 у цивільній справі І ступеня, було ухвалено судове рішення під реєстровим номером №1157/2024, щодо судового розлучення ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
ОСОБА_2 з початку повномасштабного вторгнення Російської Федерації в Україні, разом зі спільними дітьми ОСОБА_1 , переїхала до нього до Республіки Італія, де вони мешкали разом, вели спільне господарства, виховували дітей.
Згідно архівної довідки про склад сім`ї станом на 31.12.2023 року, за адресою: АДРЕСА_1 , за вище вказаною адресою мешкала сім`я у складі: ОСОБА_6 - громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 - громадянка Молдови, ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 - громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Відповідно до архівної довідки про склад сім`ї станом на 22.04.2024 року, за адресою: АДРЕСА_1 , за вище вказаною адресою мешкала сім`я у складі: ОСОБА_6 - громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 - громадянка Молдови, ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 - громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .
На час спільного проживання із ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у Республіці Італія, ОСОБА_1 взяв усі фінансові витрати щодо утримання їх спільної сім`ї на себе, в тому числі забезпечення дітей місцем для проживання в іншій країні, оплачував комунальні послуги вже за 4-х осіб, купував продукти харчування, одяг та необхідні медикаменти.
Розлучились ОСОБА_1 та ОСОБА_2 лише 18 грудня 2024 року на підставі рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області по справі № 495/3834/24.
Крім того, 29 жовтня 2024 року судом м. Равенни у Італійській Республіці, за заявою ОСОБА_2 у цивільній справі І ступеня, було ухвалено судове рішення під реєстровим номером №1157/2024, щодо судового розлучення ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
Без відома ОСОБА_1 , за умова спільного проживання ОСОБА_2 разом із Позивачем та їх спільними дітьми у Республіка Італія в м. Конселіче (Равенна), ОСОБА_2 звертається до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із заявою про видачу судового наказу на утримання дітей, які на той час проживали та утримувались Позивачем.
ОСОБА_2 отримує 01.06.2023 року судовий наказ про стягнення із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на утримання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дітьми повноліття.
ОСОБА_2 з моменту отримання судового наказу від 01.06.2023 року по 17.07.2025 року не зверталась до Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із заявою про примусове виконання судового наказу від 01.06.2023 року.
Додатково, ОСОБА_2 звернулась до суду у м. Равенни у Італійській Республіці, із заявою у цивільній справі І ступеня, та отримала 29.10.2024 року рішення суду відповідно до якого вона отримує від ОСОБА_1 кошти на утримання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у розмірі 460 євро на обох спільних дітей.
З листопада 2024 року ОСОБА_2 отримує від ОСОБА_1 , щомісяця 460 Євро на утримання їх спільних дітей. Через 8 місяців після ухвалення судового рішення у м. Равенни ОСОБА_2 звертається до Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із заявою про примусове виконання судового наказу від 01.06.2023 року.
Ще додатково, представник позивача звертає увагу, на ту обставину по справі, що з 13.12.2023 року ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 щомісячно, до ухвалення рішення суду у м. Равенни, перераховував грошові кошти на утримання дітей. 
Позивач вказує, що подвійне стягнення аліментів із одного і того ж батька (матері) на користь однієї і тієї же матері (батька) на утримання тих же самих дітей, як правило, неможливе, оскільки Українським законодавцем і закордоном таке не передбачено, адже батьки утримують дітей разом.
Положеннями статті 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
За умовами ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.
Згідно із ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
За умовами ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів.
За правилами ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.
У Постанові Верховного Суду від 04.09.2019 у справі № 711/8561/16-ц (провадження № 61-21318св18) зроблено висновок про те, що аліменти це кошти, спрямовані на забезпечення дитини всім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків, хто проживає з дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.
Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України "Про охорону дитинства").
Згідно з частинами першою, другою статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою ВерховноїРади Українивід 27лютого 1991року N789-XII (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За змістом ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Суд вважає, що істотних підстав для звільнення позивача від сплати аліментів позивачем не наведено. Припинення стягнення аліментів буде протирічити насамперед інтересам дитини.
Судом встановлено, що рішенням суду Італійської Республіки визначено внесок батька на утримання дітей. Водночас зі змісту зазначеного рішення не вбачається, на який саме період встановлено такий внесок, з якого часу та до якого часу він підлягає сплаті.
За таких обставин суд позбавлений можливості встановити, що визначений рішенням суду Італійської Республіки внесок на утримання дітей є виконанням позивачем обов`язку щодо сплати аліментів, присуджених на користь дітей.
Таким чином, саме по собі посилання позивача на вказане рішення суду Італійської Республіки не може бути підставою для звільнення його від сплати аліментів.
Відповідно до ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Отже, позивачем не надано суду доказів існування таких обставин, які б могли бути підставою для звільнення позивача від сплати аліментів на утримання його дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . 
5. Розподіл судових витрат.
Відповідно до положень ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Разом з тим, згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.
Беручи до уваги вищенаведене та той факт, що у задоволенні позовних вимог у даній справі відмовлено повністю, а тому судові витрати, пов`язані з її розглядом, покладаються на позивача.
Керуючись ст.ст. 4, 13, 81, 141, 256, 263-265, 268 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Державний виконавець Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Одеського міжрегіонального Управління Міністерства юстиції України Мунтян Олена Вікторівна про звільнення від сплати аліментів – відмовити. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Повний текст рішення суду складений 20.08.2026.

Суддя Віталій МИШКО