Харківський окружний адміністративний суд 	
61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харків 
06 липня 2026 року № 520/23941/25 

Харківський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Бадюкова Ю.В.,
при секретарі судового засідання - Трунова М.В., 
за участі представників:
позивача - не з`явився,
відповідача - Славич А.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом 
Товариства з обмеженою відповідальністю "Багатоцільова фірма "МІРА"(вул. Сумський шлях, буд. 45-Г, с. Подвірки, Харківський р-н, Харківська обл., 62371)
до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Григорія Сковороди, буд. 46, м. Харків, 61057, код ЄДРПОУ 43983495) 
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
В С Т А Н О В И В:
Товариство з обмеженою відповідальністю Багатоцільова фірма "МІРА" (далі по тексту - позивач, ТОВ БФ «Міра», товариство) звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Харківській області (далі по тексту - відповідач, ГУ ДПС у Харківській області, контролюючий орган, владний суб`єкт, суб`єкт владних повноважень) в якому, з урахуванням уточненої позовної заяви, просить суд:
- визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 09.05.2025 № 00221720712 Головного управління ДПС у Харківській області, яким зменшено суму від`ємного значення суми податку на додану вартість на 1016609 грн. в січні 2025 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Багатоцільова фірма «Міра» 27.08.2015 року під час ввезення товарів на митну територію України був сплачений податок на додану вартість в розмірі 1746813,05 грн. на підставі митної декларації № 807100000/2015/029603 від 27.08.2015 року.
Таким чином, в звітному періоді - в серпні 2015 року у ТОВ «Багатоцільова фірма «Міра» виник податковий кредит в розмірі 1746813,05 грн., який був належним чином підтверджений та відображений в інтегрованій картці платника податків, що ведеться у контролюючому органі.
Позивач не подавав до відповідного контролюючому органу заяви про повернення суми бюджетного відшкодування в порядку пункту 200.7 ст. 200 ПК України.
У повній відповідності із нормою підпункту «в» пункту 200.4 ст. 200 ПК України сума податку, що підлягає бюджетному відшкодуванню (податковий кредит) за серпень 2015 року в розмірі 1746813,05 грн. була зарахована до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
Вказане підтверджується Витягами щодо суми податку, на яку платник податку на додану вартість має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних з системи електронного адміністрування ПДВ № 196 від 19.10.2023 року та № 281076 від 28.05.2025 року.
Також вказане підтверджується:
копія квитанції № 2 від 20.09.2015 року, реєстраційний номер 9194501638, про прийняття контролюючим органом податкової декларації з ПДВ за серпень 2015 року;
копія квитанції № 2 від 19.09.2016 року, реєстраційний номер 9171703957, про прийняття контролюючим органом податкової декларації з ПДВ за серпень 2016 року;
копія квитанції № 2 від 14.09.2018 року, реєстраційний номер 9197706298, про прийняття контролюючим органом податкової декларації з ПДВ за серпень 2018 року;
копія квитанції № 2 від 21.02.2022 року, реєстраційний номер 9036464152, про прийняття контролюючим органом податкової декларації з ПДВ за січень 2022 року;
копія квитанції № 2 від 08.09.2023 року, реєстраційний номер 9229382308, про прийняття контролюючим органом податкової декларації з ПДВ за серпень 2023 року;
копія квитанції № 2 від 20.10.2023 року, реєстраційний номер 9277700530, про прийняття контролюючим органом податкової декларації з ПДВ за вересень 2023 року;
копія квитанції № 2 від 18.12.2024 року, реєстраційний номер 9385041166, про прийняття контролюючим органом податкової декларації з ПДВ за листопад 2024 року;
копія квитанції № 2 від 18.01.2025 року, реєстраційний номер 9418227797, про прийняття контролюючим органом податкової декларації з ПДВ за грудень 2024 року;
копія квитанції № 2 від 18.02.2025 року, реєстраційний номер 9036683270, про прийняття контролюючим органом податкової декларації з ПДВ за січень 2025 року;
Також вказане підтверджується податковою декларацією з ПДВ за січень 2025 року; податковою декларацією з ПДВ за грудень 2024 року; податковою декларацією з ПДВ за вересень 2023 року; податковою декларацією з ПДВ за серпень 2023 року.
Під час проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, оформленої Актом від 04.04.2025 року № 14654/20-40-07-12-05/21188746, відповідач не отримав жодної підстави, передбаченої ст. 83 ПК України, для висновку про те, що митна декларація № 807100000/2015/029603 від 27.08.2015 року була оформлена з порушенням вимог законодавства та не підтверджує сплату податку на додану вартість.
Просив задовольнити позов в повному обсязі.
Ухвалою суду від 19.09.2025 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
Ухвалою ХОАС від 19.03.2026 постановлено подальший розгляд адміністративної справи № 520/23941/25 здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.
Представник відповідача надіслав суду відзив на позовну заяву, в якому заперечуючи проти позову, просить відмовити у його задоволенні, вказуючи, що відповідач діяв в межах чинного законодавства України та, з урахуванням вимог п. 79.2 ст. 79 ПК України та мали право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки Товариства.
Також вказав на необгрунтованість позовних вимог, оскільки на спростування висновків контролюючого органу в акті перевірки позивачем ані під час перевірки, ані під час розгляду справи не надано копій первинних бухгалтерських документів.
Просить відмовити у задоволенні позову повністю.
У поданій відповіді на відзив позивач вказав на те, що згідно з підпунктом 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу рішення про проведення документальної перевірки має бути прийнято не пізніше закінчення граничного строку проведення камеральної перевірки.
Всупереч вимогам вказаних норм ПК України відповідач не здійснив камеральної перевірки податкових декларацій з ПДВ позивача за період вересень 2023 року - січень 2025 року, які згідно з вимогами п. 203.1 ст. 203 ПК України подавались ним за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.
Таким чином, акт документальної позапланової невиїзної перевірки від 04.04.2025 року № 14654/20-40-07-12-05/21188746 був складений з грубим порушенням вимог пунктів 200.10 та 200.11 ст. 200 ПК України, абзацу першого пункту 76.3 статті 76 ПК України.
Вказує, що відповідач листи від 21.02.2025 №7817/6/20-40-07-12-11 позивачу не направляв, в матеріалах справи відсутні докази такого направлення.
Посадовими особами контролюючого органу не були виконані вимоги ст. 79 ПК України, внаслідок чого у них не було права розпочинати проведення документальної позапланової невиїзної перевірки позивача. Тому Акт документальної позапланової невиїзної перевірки від 04.04.2025 року № 14654/20-40-07-12-05/21188746 складений з грубими порушеннями контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення перевірки, що зумовлює протиправність податкового повідомлення- рішення від 09.05.2025 року № 00221720712 ГУ ДПС у Харківській області та його скасування.
Товариством з обмеженою відповідальністю «Багатоцільова фірма «Міра» 27.08.2015 року під час ввезення товарів на митну територію України був сплачений податок на додану вартість в розмірі 1746813,05 грн. на підставі митної декларації № 807100000/2015/029603 від 27.08.2015 року. У повній відповідності із нормою підпункту «в» пункту 200.4 ст. 200 ПК України сума податку, що підлягає бюджетному відшкодуванню (податковий кредит) за серпень 2015 року в розмірі 1746813,05 грн. була зарахована до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
В судові засідання представник позивача не з`являвся та клопотав про розгляд справи без участі представника, підтримував заявлені позовні вимоги. 
Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог повністю з підстав та мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву та додаткових письмових поясненнях.
Заслухавши учасників справи, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні обставини.
Товариство з обмеженою відповідальністю Багатоцільова фірма "МІРА" зареєстроване юридичною особою у відповідності до чинного законодавства України в Єдиному державному реєстрі ЮО, ФО-П та ГФ 26.05.1993, дата запису - 01.11.2006 р. за № 14801200000030269 Дергачівською районною державною адміністрацією Харківської області, взято на облік як платник податків від 15.01.2002 №17-01 та є платником податку на додану вартість.
Місцезнаходження товариства - 62371, Харківська область, Дергачівський район, с. Подвірки, вул. Свердлова, 45-Г.
Згідно з копією витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань № 35855439, основним видом діяльності ТОВ БФ «Міра» є: 28.14 виробництво інших кранів і клапанів.
ТОВ БФ «Міра» до ГУ ДПС у Харківській області було подано податкову декларацію з податку на додану вартість за січень 2025 року від 18.02.2025 №9036683270 у якій задекларувало від`ємне значення ПДВ у сумі 1 016 609,00 грн.
Згідно з додатком Д2 до вказаної декларації, самим платником визначено, що зазначена сума від`ємного значення сформована за рахунок показників податкового обліку, які виникли у період з вересня 2023 року по січень 2025 року.
Зокрема, у додатку Д2 платником відображено виникнення від`ємного значення за вересень 2023 року, жовтень 2023 року, листопад 2023 року, грудень 2023 року, січень - грудень 2024 року та січень 2025 року, а загальна сума такого від`ємного значення склала 1016609, 00 грн.
Згідно з даними таблиці 1 «Розрахунок суми від`ємного значення звітного (податкового) періоду, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, та суми бюджетного відшкодування» додатку 2 «Розрахунок суми бюджетного відшкодування та суми від`ємного значення, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (Д2)» до податкової декларації з ПДВ за січень 2025 року, підприємством ТОВ БФ "Міра" у графі 19 самостійно задекларовано період у якому виникло від`ємне значення у сумі 995 803,00 грн. - « 10» місяць « 2023» рік.
Головним управлінням ДПС у Харківській області було видано наказ від 21.02.2025 №938-п «Про проведення відповідно до п.п. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України документальної позапланової невиїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю багатоцільова фірма "МІРА" (код ЄДРПОУ 21188746)».
Згідно з цим наказом доручено посадовим особам владного суб`єкта провести зазначену перевірку щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за січень 2025 року від`ємного значення з податку на додану вартість із 24 березня 2025 року, тривалістю 5 робочих днів.
Контролюючим органом на юридичну адресу ТОВ БФ "Міра" (62371 Харківська область, Дергачівський район, с. Подвірки, вул. Свердлова, буд. 45 - Г) було направлено: копію наказу Головного управління ДПС у Харківській області від 21.02.2025 № 938-п, повідомлення про проведення позапланової невиїзної перевірки від 21.02.2025 № 7817/6/20-40-07-12-11, запрошення щодо підписання матеріалів перевірки від 21.02.2025 № 7816/6/20-40-07-12-11, засобами поштового зв`язку рекомендованим листом від 21.02.2025 №7837/6/20-40-07-12-11. 
25.02.2025 року лист від 21.02.2025 №7837/6/20-40-07-12-11 повернувся з позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою».
Також, на юридичну адресу ТОВ БФ "Міра" (код за ЄДРПОУ 21188746) було направлено лист щодо надання документів при проведенні перевірки від 21.02.2025 № 7832/6/20-40-07-12-11 засобами поштового зв`язку рекомендованим листом від 21.02.2025 №7837/6/20-40-07-12-11.
Станом на дату початку та упродовж всієї перевірки посадовими особами ТОВ БФ "Міра" не надано запитуваних оригіналів, засвідчених належним чином копій документів, що стосуються та підтверджують фінансово - господарську діяльність з постачальниками та покупцями, яка мала вплив на правомірність формування від`ємного значення за період декларування ПДВ січень 2025 року, у зв`язку із чим були складені акти «Про ненадання в запитуваному обсязі документів при проведенні документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ БФ "Міра" (код за ЄДРПОУ 21188746)» від 24.03.2025 № 2891/20-40-07-12-05/21188746, від 25.03.2025 № 2938/20-40-07-12-05/21188746, від 26.03.2025 № 3007/20-40-07-12-05/21188746, від 27.03.2025 № 3051/20-40-07-12-05/21188746, від 28.03.2025 № 3077/20-40-07-12-05/21188746.
На підставі наказу Головного управління ДПС у Харківській області від 21.02.2025 №938-п, виданого відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, пункту 41.1 статті 41, підпункту 61.1, 61.2 статті 61, підпункту 62.1.3 пункту 62.1 статті 62, пункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.8 пункту 78.1 статті 78, пункту 82.2 статті 82 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI зі змінами та доповненнями, проведено позапланову невиїзну документальну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю багатоцільова фірма "МІРА" щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за січень 2025 року від`ємного значення з податку на додану вартість за результатами якої складено акт від 04.04.2025 № 14654/20-40-07-12-05/21188746 «Про результати проведення документальної позапланової невиїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю багатоцільова фірма "МІРА" (код за ЄДРПОУ 21188746), номер телефону/факсу НОМЕР_1, адреса електронної пошти ІНФОРМАЦІЯ_1» (далі по тексту - акт перевірки).
Перевіркою дотримання податкового законодавства при декларуванні за січень 2025 року у Декларації від`ємного значення з ПДВ, встановлено порушення ТОВ «БФ «Міра» (податковий номер 21188746):
1. вимог абз. «а» п.198.1, абзаців першого і другого п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VІ (із змінами і доповненнями), що призвело до завищення податкового кредиту всього у сумі 1 016 609,00 грн., у тому числі за січень 2025 року в сумі 1 016 609,00 грн.
В результаті чого:
- завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду всього у сумі 1 016 609,00 грн., у тому числі за січень 2025 року в сумі 1 016 609,00 грн.
2. в порушення п. 44.6 ст. 44, п.85.2 ст.85 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. № 2755-VI з урахуванням змін та доповнень, ТОВ "БФ «Міра» (код ЄДРПОУ 21188746) завищено суму податкового кредиту, що в свою чергу призвело до завищення суми від`ємного значення декларації з ПДВ за січень 2025 року на суму 1 016 609,00 грн., за рахунок фінансово - господарських операцій, які не підтверджуються первинними бухгалтерськими документами.
Як встановлено в ході проведеної перевірки та убачається з акту перевірки, перевіркою правомірності визначення податкового кредиту за період вересень 2023 року - січень 2025 року встановлено його завищення всього у сумі 1 016 609,00 грн. у тому числі за вересень 2023 року в сумі 88,00 грн., за жовтень 2023 року в сумі 995 803,00 грн., за листопад 2023 року в сумі 2167,00 грн., за грудень 2023 року в сумі 2833,00 грн., січень 2024 року в сумі 1763,00 грн., за лютий 2024 року в сумі 667,00 грн., за березень 2024 року в сумі 725,00 грн., за квітень 2024 року в сумі 946,00 грн., за травень 2024 року в сумі 1010,00 грн., за червень 2024 року в сумі 1196,00 грн., за липень 2024 року в сумі 2152,00 грн., за серпень 2024 року в сумі 1446,00 грн., за вересень 2024 року в сумі 1279,00 грн., за жовтень 2024 року в сумі 113,00 грн., за листопад 2024 року в сумі 1696,00 грн., за грудень 2024 року в сумі 1446,00 грн., за січень 2025 року в сумі 1279,00 грн., що призвело до завищенню суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду всього у сумі 1 016 609,00 грн., в тому числі за вересень 2023 року в сумі 88,00 грн., за жовтень 2023 року в сумі 995 803,00 грн., за листопад 2023 року в сумі 2167,00 грн., за грудень 2023 року в сумі 2833,00 грн., січень 2024 року в сумі 1763,00 грн., за лютий 2024 року в сумі 667,00 грн., за березень 2024 року в сумі 725,00 грн., за квітень 2024 року в сумі 946,00 грн., за травень 2024 року в сумі 1010,00 грн., за червень 2024 року в сумі 1196,00 грн., за липень 2024 року в сумі 2152,00 грн., за серпень 2024 року в сумі 1446,00 грн., за вересень 2024 року в сумі 1279,00 грн., за жовтень 2024 року в сумі 113,00 грн., за листопад 2024 року в сумі 1696,00 грн., за грудень 2024 року в сумі 1446,00 грн., за січень 2025 року в сумі 1279,00 грн.
У ході проведення перевірки за період вересень 2023 року - січень 2025 року по підприємству ТОВ БФ "Міра" (код за ЄДРПОУ 21188746) встановлено наступних контрагентів - постачальників: ПАТ «Харківенергозбут» (42206328), ТОВ «Охорона і Безпека Плюс» (33121595), АТ «Харківобленерго» (00131954), ПРИВАТНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "ВФ УКРАЇНА" (14333937), ТОВ "ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ" (44907200), ТОВ "ХОСТІНГ УКРАЇНА" (37593550), ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ЦЕНТР СЕРТИФІКАЦІЇ КЛЮЧІВ "УКРАЇНА"(36865753).
Сума ПДВ по взаємовідносинам з контрагентом - постачальником ПАТ "ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ" (податковий номер 42206328) за листопад - грудень 2023 року, січень - вересень, листопад, грудень 2024 року, січень 2025 року складала 18 000,00 грн.
В ході перевірки підприємством ТОВ БФ "Міра" не надано жодного первинного бухгалтерського документу, який підтверджує здійснення господарських операцій між ТОВ БФ "Міра" та контрагентом - постачальником ПАТ "ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ", а саме - договір про постачання електричної енергії, платіжні доручення на оплату за послуги, акти приймання - здачі виконаних послуг, рахунки на оплату за послуги, регістри бухгалтерського обліку, тощо.
Сума ПДВ по взаємовідносинам з контрагентом - постачальником ТОВ "ОХОРОНА І БЕЗПЕКА ПЛЮС" (податковий номер 33121595) за січень - грудень 2024 року, січень 2025 року складала 1 575,00 грн.
В ході перевірки підприємством ТОВ БФ "Міра" не надано жодного первинного бухгалтерського документу, який підтверджує здійснення господарських операцій між ТОВ БФ "Міра" та контрагентом - постачальником ТОВ "ОХОРОНА І БЕЗПЕКА ПЛЮС", а саме - договір про постачання послуг, платіжні доручення на оплату за послуги, акти приймання - здачі виконаних послуг, рахунки на оплату за послуги, регістри бухгалтерського обліку, тощо.
Сума ПДВ по взаємовідносинам з контрагентом - постачальником АТ "ХАРКІВОБЛЕНЕРГО" (податковий номер 131954) за січень, липень 2024 року складала 911,02 грн.
В ході перевірки підприємством ТОВ БФ "Міра" не надано жодного первинного бухгалтерського документу, який підтверджує здійснення господарських операцій між ТОВ БФ "Міра" та контрагентом - постачальником АТ "ХАРКІВОБЛЕНЕРГО", а саме - договір про постачання послуг, платіжні доручення на оплату за послуги, акти приймання - здачі виконаних послуг, рахунки на оплату за послуги, регістри бухгалтерського обліку, тощо.
Сума ПДВ по взаємовідносинам з контрагентом - постачальником ПАТ "ВФ УКРАЇНА" (п.н. 14333937) за вересень, жовтень 2023 року складала 94,12 грн.
В ході перевірки підприємством ТОВ БФ "Міра" не надано жодного первинного бухгалтерського документу, який підтверджує здійснення господарських операцій між ТОВ БФ "Міра" та контрагентом - постачальником ПАТ "ВФ УКРАЇНА", а саме - договір про постачання послуг, платіжні доручення на оплату за послуги, акти приймання - здачі виконаних послуг, рахунки на оплату за послуги, регістри бухгалтерського обліку, тощо.
Сума ПДВ по взаємовідносинам з контрагентом - постачальником ТОВ "ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ" (п.н. 44907200) за вересень 2023 року складала 10,42 грн.
Сума по податковій накладній від 30.09.2023 року № 1470//003 на суму ПДВ 10,42 грн. не включено підприємством до Розділу ІІ Додатку 1 до податкових декларацій з податку на додану вартість за вересень 2023 року.
Сума ПДВ по взаємовідносинам з контрагентом - постачальником ТОВ "ХОСТІНГ УКРАЇНА" (п.н. 37593550) за листопад, грудень 2023 року, березень, квітень, червень, липень, жовтень, грудень 2024 року складала 633,51 грн.
Сума по податковим накладним виписаним за вищенаведений період, а саме листопад, грудень 2023 року, березень, квітень, червень, липень, жовтень, грудень 2024 року на суму ПДВ 633,51 грн. не включено підприємством до Розділу ІІ Додатку 1 до податкових декларацій з податку на додану вартість за звітні періоди листопад, грудень 2023 року, березень, квітень, червень, липень, жовтень, грудень 2024 року.
Сума ПДВ по взаємовідносинам з контрагентом - постачальником ТОВ "ЦЕНТР СЕРТИФІКАЦІЇ КЛЮЧІВ "УКРАЇНА" (п.н. 36865753) за травень 2024 року складала 462,00 грн.
В ході перевірки підприємством ТОВ БФ "Міра" не надано жодного первинного бухгалтерського документу, який підтверджує здійснення господарських операцій між ТОВ БФ "Міра" та контрагентом - постачальником ТОВ "ЦЕНТР СЕРТИФІКАЦІЇ КЛЮЧІВ "УКРАЇНА", а саме - договір про постачання послуг, платіжні доручення на оплату за послуги, акти приймання - здачі виконаних послуг, рахунки на оплату за послуги, регістри бухгалтерського обліку, тощо.
Також, згідно даних таблиці 1 «Розрахунок суми від`ємного значення звітного (податкового) періоду, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, та суми бюджетного відшкодування» додатку 2 «Розрахунок суми бюджетного відшкодування та суми від`ємного значення, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (Д2)» до податкової декларації з ПДВ за січень 2025 року, підприємством ТОВ БФ "Міра" (податковий номер 21188746) вчинено запис під №19, яким зазначено період виникнення від`ємного значення жовтень 2023 року у сумі 995 803,00 грн.
Відповідно даних ЄРПН за перевіряємий період не встановлено податкові накладні на придбання товарів чи послуг на вищенаведену суму.
Також, не можливо ідентифікувати контрагента - постачальника у зв`язку із тим, що до 01.10.2024 року у Додатку 2 до декларації не було передбачено відображення в розрізі податкових накладних, згрупованих по періодах їх складання окремо по кожному постачальнику товарів/послуг, за яким сформовано таке значення.
На підставі висновків акту перевірки від 04.04.2025 контролюючим органом винесені податкове повідомлення-рішення від 09.05.2025 № 00221720712, яким зменшено суму від`ємного значення суми податку на додану вартість на 1016609 грн. в січні 2025 року.
Не погодившись із прийнятим податковим повідомленням - рішенням ТОВ БФ «Міра» подало скаргу до ДПС України, яку, рішенням про результати розгляду скарги від 05.08.2025 р. № 22586/6/99-00-06-01-03-06, залишено без задоволення, а податкове повідомлення - рішення від 09.05.2025 № 00221720712 - без змін.
Не погоджуючись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням, вважаючи його протиправним, прийнятими з порушенням процедури та таким, що підлягає скасуванню як незаконне, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з таких підстав та мотивів.
Стаття 68 Конституції України передбачає, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України, законів України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Також ПК України визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів у розумінні пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Згідно з підпунктом 19-1.1.1 пункту 19-1.1 статті 19-1 ПК України, контролюючі органи, зокрема, здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проводять відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків.
Відповідно до підпункту 20.1.4. пункту 20.1 статті 20 ПК України органи державної податкової служби мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Згідно із пунктом 75.1 статті 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Положеннями підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України передбачено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, а також отриманих в установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.
Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.
Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.
Порядок проведення документальних позапланових перевірок визначає стаття 78 ПК України, а строки їх проведення, в тому числі підстави для зупинення, визначено статтею 82 ПК України.
Згідно із підпунктом 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 ПК України, документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав: платником подано декларацію, в якій заявлено до відшкодування з бюджету податок на додану вартість, за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V цього Кодексу, та/або з від`ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.
Документальна позапланова перевірка з підстав, визначених у цьому підпункті, проводиться виключно щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.
Про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом (пункт 78.4 статті 78 ПК України).
Відповідно до п. 42.1 ст. 42 Податкового кодексу України (тут і далі - у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи з питань адміністрування податків, зборів, платежів, податкового контролю, у тому числі з питань проведення перевірок, звірок, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу і відображатися в електронному кабінеті.
Пункт 42.2 ст. 42 Податкового кодексу України (далі - ПК України) визначає, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
Відповідно до п. 42.3 ст. 42 ПК України якщо платник податків у порядку та у строки, визначені статтею 66 цього Кодексу, повідомив контролюючий орган про зміну податкової адреси, він на період з дня державної реєстрації зміни податкової адреси до дня внесення змін до облікових даних такого платника податків звільняється від виконання вимог документів, надісланих йому контролюючим органом за попередньою податковою адресою та в подальшому повернених як таких, що не знайшли адресата.
Пункт 42.5 ст. 42 ПК України передбачає, що у разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику).
У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.
З наданих до матеріалів справи доказів судом установлено, що рекомендований лист надсилався платнику податків на його податкову адресу, повернутий контролюючому органу з відміткою відділення поштового зв`язку "адресат відсутній за вказаною адресою", що надає відповідачу право вважати таке поштове відправлення врученим.
Так, абзацом другим пункту 79.2 статті 79 Кодексу встановлено, що у разі надіслання (вручення) відповідно до статті 42 Кодексу платнику податків (його представнику) копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення позапланової невиїзної перевірки, шляхом надсилання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення документальна позапланова невиїзна перевірка (крім перевірки, визначеної статтею 200 цього Кодексу) розпочинається не раніше 30 календарного дня з дати надсилання такого повідомлення та копії наказу.
Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки, отже податковим органом дотримано вимогу п. 79.2 ст. 79.2 ПК України.
Обставини вручення рекомендованого листа працівниками ПАТ "Укрпошта" не можуть ставити в залежність право контролюючого органу розпочати проведення перевірки за умови виконання усіх заходів щодо інформування платника податків про її призначення та проведення.
Верховний Суд неодноразово у своїх рішеннях звертав увагу на те, що обов`язку контролюючого органу щодо повідомлення платника податків про проведення відповідної перевірки кореспондує обов`язок такого платника добросовісно ставитись до отримання відповідної кореспонденції або повідомлень, крім того, необізнаність платника з наказом про проведення перевірки через нехтування або ухилення від виконання такого обов`язку без поважних причин не може бути в подальшому розцінена на користь останнього (постанови Верховного Суду від 10.05.2022 у справі № 804/2455/18, від 11.02.2021 у справі
№ 802/549/16-а, від 07.08.2025 № 420/37047/23).
Такий правовий висновок також підтриманий Судовою палатою з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у постановах від 23.05.2022 у справі № 810/3116/18.
У постанові від 06.08.2019 у справі № 520/8681/18 Верховний Суд виклав правовий підхід щодо застосування норм статті 42, пункту 79.2 статі 79 ПК України у правовідносинах, в яких спір стосувався правомірності дій контролюючого органу при призначенні та проведенні документальної позапланової невиїзної перевірки як підстави позову про визнання протиправними податкових повідомлень-рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки. Відповідно до встановленого судами попередніх інстанцій у тій справі факту повернення поштового відправлення з позначкою «за закінченням терміну зберігання», яким було направлено платнику наказ про проведення позапланової невиїзної перевірки, скерованого на податкову адресу платника податків рекомендованим поштовим відправленням, Верховний Суд зробив висновок, що платник податків вважається таким, що належним чином повідомлений про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки.
При цьому згідно з пунктами 45.2 та 45.3 статті 45 ПК України податковою адресою юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) є місцезнаходження такої юридичної особи, відомості про що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
При цьому, як встановлено судом в ході розгляду судової справи, рішення владного суб`єкта направлялося позивачеві на адресу місцезнаходження юридичної особи згідно відомостей, що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, а відтак неналежна організація позивачем отримання поштової кореспонденції за місцем реєстрації свідчить про недобросовісне ставлення до отримання відповідної кореспонденції або повідомлень, а також обов`язку повідомити контролюючий орган про зміну місцезнаходження, через що необізнаність платника з наказом про проведення перевірки виникла через нехтування або ухилення від виконання таких обов`язків без поважних причин.
Також суд враховує, що відповідно до статті 62 ПК України одним із способів здійснення податкового контролю є перевірки та звірки відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірки щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.
Відповідно до пунктів 85.2, 85.6 статті 85 ПК України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки. У разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою контролюючого органу та платником податків або його законним представником. У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акта в ньому вчиняється відповідний запис.
Цьому обов`язку кореспондує право контролюючого органу при проведенні перевірок вимагати і отримувати у платників податків первинні фінансово-господарські, бухгалтерські та інші документи (в тому числі, засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності) їх копії), які б підтверджували задекларовані об`єкти оподаткування, суми податкових зобов`язань, дотримання вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Таке право закріплене нормою пункт 85.4 статті 85 ПК України.
Отже, надання платником податків фінансово-господарських документів під час проведення перевірки є необхідною умовою підтвердження правомірності задекларованих платником показників податкового обліку. Обов`язок платника податків зберігати документи й надавати їх під час перевірки контролюючому органу кореспондує з компетенцією контролюючого органу здійснювати перевірку на підставі документів. Ненадання платником податків документів на підтвердження задекларованих показників податкового обліку прирівнюється нормами пункту 44.6 статті 44 ПК України до їх відсутності. Винятком є випадки виїмки документів або іншого їх вилучення правоохоронними органами та іншими компетентними органами. Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені ним у податковій звітності, але не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацом другим пункту 44.7 цієї статті в редакції до внесення змін Законом від 16.01.2020 №466-ІХ), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.
Така теза неодноразово висловлювалася Верховним Судом, зокрема, але не виключно, у постановах від 05.05.2020 (справа №826/678/16), від 16.04.2020 (справа №826/7760/15), а також у постановах від 20.03.2020 у справі №2а-9423/12/2670, від 09.10.2019 у справі №808/9397/13-а, від 05.05.2020 у справі №826/678/16.
Відповідно до положень Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію (стаття 1). Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (частина перша статті 9).
Відповідно до положень пункту 1.3 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в регістрах бухгалтерського обліку провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення.
З огляду на вказані норми права підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності не підтверджених відповідними первинними документами.
Таким чином, на підтвердження правомірності формування даних податкового обліку Товариство повинно мати відповідні належно оформлені первинні документи, які і є підставою для формування даних податкового та бухгалтерського обліку.
Згідно вимог пункту 85.2 статті 85 платник податків зобов`язаний надати саме посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.
Отже платник податків зобов`язаний надати саме посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки.
Згідно пункту 86.7 статті 86 Податкового кодексу України у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки (крім документальної позапланової перевірки, проведеної у порядку, встановленому підпунктом 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу), вони мають право подати свої заперечення та додаткові документи і пояснення, зокрема, але не виключно, документи, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки). Такі заперечення, додаткові документи і пояснення є невід`ємною частиною матеріалів перевірки.
Таким чином, у разі якщо до закінчення перевірки або протягом десяти робочих днів з дня отримання акта перевірки платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.
Отже, ненадання платником податків документів на підтвердження задекларованих показників податкового обліку прирівнюється нормами пункту 44.6 статті 44 Податкового кодексу України до їх відсутності.
Аналогічне правозастосування викладено у постановах Верховного Суду від 06.08.2019 у справі №160/8441/18, від 28.10.2021 у справі №802/880/18-а, від 06.09.2022 у праві №640/772/21, від 14.12.2022 у справі № 640/637/19, від 07.02.2023 у справі №640/9880/19, від 03.10.2023 у справі №420/534/20, від 24.10.2024 у справі 160/4504/23.
Щодо правомірності висновків контролюючого органу про порушення позивачем податкового законодавства при декларуванні за січень 2025 року у декларації від`ємного значення з ПДВ, суд виходить з наступного.
Підпунктом 14.1.18 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що бюджетне відшкодування - відшкодування від`ємного значення ПДВ на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування ПДВ за результатами перевірки платника.
Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків встановлено статтею 200 ПК України.
Пунктом 200.1 статті 200 Податкового кодексу України встановлено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
За приписами пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:
а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -
б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;
в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
Відповідно до пункту 200.7 статті 200 Податкового кодексу України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.
За змістом пункту 200.8 статті 200 Податкового кодексу України до податкової декларації або уточнюючих розрахунків (в разі їх подання) платником податків додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування та оригінали митних декларацій. У разі якщо митне оформлення товарів, вивезених за межі митної території України, здійснювалося з використанням електронної митної декларації, така електронна митна декларація надається контролюючим органом за місцем митного оформлення контролюючому органу за місцем обліку такого платника податків в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису відповідно до закону.
Контролюючий орган має право протягом 60 календарних днів, що настають за граничним строком подання податкової декларації, а в разі якщо така податкова декларація надана після закінчення граничного строку - за днем її фактичного подання, провести документальну перевірку платника податку у порядку, передбаченому підпунктом 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу ( п.200.11 ст. 200 ПК України).
У силу приписів ст. 44 ПК України платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, реєстрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків та зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Платники податків зобов`язані забезпечити зберігання вищевказаних документів, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи.
За приписами частини другої статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV, бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Згідно з положеннями статті 9 цього Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки.
Однак, як вбачається з матеріалів справи, жодного доказу на підтвердження направлення на адресу документів, що стосуються предмету документальної позапланової невиїзної перевірки, як до початку перевірки, під час її проведення, так і після її завершення, позивачем не надано. 
Головним критерієм, покладеним в основу визнання правових актів органу державної влади незаконними з процесуальних підстав, є порушення адміністративних процедур, покликаних забезпечувати платникам податків реалізацію й захист їх прав.
Слід зазначити, що висновки акта перевірки ґрунтуються виключно на підставі даних контролюючого органу, оскільки платник податків не надав посадовим особам документи, пов`язані із предметом перевірки.
Однак, обов`язок платника податків надавати усі первинні документи, пов`язані із предметом перевірки, знаходиться у прямій залежності від факту реальної обізнаності платника податків із призначеною відносно нього перевіркою та її предметом і забезпечення йому можливості взяти участь у її проведенні. Як вже зазначалось, за змістом пункту 85.2 статті 85 ПК України такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.
Суд також вважає за необхідне зазначити, що скасування судом спірного податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 09.05.2025 лише з процедурних підстав (в частині порушення організації та проведення позапланової перевірки), призводить до фактичної легалізації права на бюджетне відшкодування без проведення перевірки як цього вимагає п.78.1.8 ст.78 Податкового кодексу України.
Саме з причин неможливості перевірити правомірність від`ємного значення, контролюючим органом винесено податкове повідомлення-рішення, котре стосуються лише перевірки декларації за конкретний період.
А тому перевірка судом копій документів, зокрема митної декларації від 27.08.2015 року №807100000/2015/029603, не наданих до перевірки контролюючому органу, але наданих до суду, як доказ їх наявності у позивача та підстава для скасування податкового повідомлення - рішення, не мають юридичного значення для вирішення цієї справи без їх попередньої оцінки контролюючим органом, котрі спочатку мають бути ним перевірені та прийняти за результатами їх дослідження висновки і, в подальшому, рішення з яким може погодитись або не погодитись платник податків. У разі незгоди з таким рішенням останнє може бути оскаржено в адміністративному або судовому порядку. Суд не може перебирати на себе функції контролюючого органу.
Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини та, зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).
Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Частиною 1 статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Згідно із частиною 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані докази, суд дійшов до висновку про відповідність оскаржуваних рішень критеріям, які встановлені частиною 2 статті 2 КАС України, з огляду на що наявні підстави для відмови у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
З огляду на ухвалення судом рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, за відсутності доказів понесення відповідачем судових витрат, підстав для їх розподілу немає.
Керуючись ст. ст. 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
ВИРІШИВ:
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Багатоцільова фірма "МІРА" до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - залишити без задоволення.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.
В разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Повне рішення складено 13.07.2026 р.

Суддя Бадюков Ю.В.