Справа № 353/808/26
Провадження № 2/353/727/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2026 року | м.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді  Лущак   Н. І., 
з участю секретаря судового засідання – Гаврилів Х.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Тлумачі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області про визнання права власності,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області про визнання за нею права власності на: земельну частку (пай) розміром 14,8 умовних кадастрових гектарів, у землі, яка перебуває у колективній власності спілки «Надорожнянська», що в с. Надорожна Тлумацького району Івано-Франківської області, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 . Свої вимоги обґрунтовувала тим що її матері ОСОБА_2 належало право на вищевказану земельну частку (пай). 
ІНФОРМАЦІЯ_1 мати ОСОБА_2 померла. 
Однак, в нотаріальному порядку ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану земельну частку (пай) у зв`язку з тим, що в неї як спадкоємця відсутній сертифікат на право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки на ім`я ОСОБА_2 .
У зв`язку з вищевказаним позивач просить суд визнати за нею право на земельну частку (пай) розміром 14,8 умовних кадастрових гектарів, у землі, яка перебуває у колективній власності спілки «Надорожнянська», що в с. Надорожна Тлумацького району Івано-Франківської області, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 . 
В підготовче судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, однак в позовній заяві просила справу розглянути за її відсутності в судовому засіданні.
Представник відповідача – Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області в підготовче судове засідання не з`явився, однак через канцелярію суду подав заяву (а.с. 22), в якій позов визнав в повному обсязі, не заперечив проти його задоволення та просив розглянути справу без участі представника відповідача.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав:
Судом встановлено, що згідно довідки Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області № 111 від 13.05.2026 року (а.с. 4) ОСОБА_2 (мати позивача) була включена в списки громадян, що мають право на середню земельну частку (пай), яка є складовою проекту роздержавлення і приватизації земель для ведення товарного сільськогосподарського виробництва Надорожнянської сільської ради під № 285, розмір земельної частки (паю) становить 14,8 умовних кадастрових гектарів. 15.02.1996 року ОСОБА_2 (мати позивача) було видано сертифікат на право приватної власності на землю в межах середньої частки серії ІФ 14-19.
Згідно повідомлення Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області № 29-9_0.331-3489/0/2-26 від 15.06.2026 року (а.с. 6), відповідно до інформації, наданої відділом № 1 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління встановлено, що у архіві Відділу зберігається архівний примірник державного акту на право колективної власності на землю серії ІФ № 001412, який видано спілці селян «Надорожна» у селі Надорожна Тлумацького району Івано-Франківської області, якій передано у колективну власність 321,7 га землі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі рішення Тлумацької районої ради від 09.12.1999 року та зареєстровано в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю 30.12.1999 року для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за № 26. Однак список громадян-членів колективного сільськогосподарськоо підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства, що є додатком до вищевказаного державого акта на право колективної власності наявний у архіві відділу не в повному обсязі. Таким чином, надати інформацію щодо включення гр. ОСОБА_2 до списку громадян, які мали право на отримання земельної частки (паю) згідно із вказаним додатком немає можливості. Разом з тим, повідомило, що у місцевому фонді документації із землеустрою та оцінки земель Відділу за кодом 1995МФ14ІФТЛ000014 обліковується «Проект роздержавлення та приватизації земель для ведення товарного сільськогосподарського виробництва Надорожнянської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області». Відповідно до «Списку громадян, які мають право на середню земельну частку (пай)» (що є складовою частиною Проекту), під номером 168 значиться гр. ОСОБА_2 , розмір земельної частки (паю), якої становить 14,80 умовних кадастрових гектарів вартістю 1916,82 грн. Крім того, відповідно до «Проекту землеустрою щодо організації території селянських господарств з врахуванням заходів по охороні земель на території Надорожнянської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області», який обліковується у місцевому фонді документації із землеустрою та оцінки земель віддіду за кодом 2009МФ25ІФТЛ000001, гр. ОСОБА_2 визначено розмір земельної ділянки, яка передається у власність за рахунок належної їй земельної частки (паю), а саме: 14,80 умовних кадастрових гектарів становлять 0,3014 фізичних гектарів (земельна діляна запроектована в урочищі «Млаки», контур № 133).
Із вищевказаних документів вбачається, що ОСОБА_2 (мати позивача) мала право на земельну частку (пай) в розмірі 14,80 в ум.кад.га, яка розташована на території Надорожнянської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області.
У Постанові Верховного Суду від 23.09.2021 року у справі №563/1407/19 зазначено, що статтею 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» визначено, що право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай). Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.
Відповідно до статті 2 цього Закону основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).
За змістом статей 22, 23 ЗК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) особа набуває право на земельний пай за наявності таких умов: перебування в членах КСП на час паювання; включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; одержання КСП цього акта.
Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.
При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин ЗК України, Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям».
Відповідно до пункту 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.
З аналізу зазначених норм права можна зробити висновок про те, що особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона працювала в цьому підприємстві, була його членом та включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.
Позивач ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 і її батьками вказано ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 9). 
Позивач ОСОБА_3 26.05.1979 року одружилася з ОСОБА_5 та після реєстрації одруження їй присвоєно прізвище « ОСОБА_6 », що підтверджується копією свідоцтва про друження (а.с. 10).
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 (мати прозивача) померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 8). 
Згідно ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 р.), який діяв на момент смерті спадкодавця – ОСОБА_2 , для отримання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважались: факт вступу спадкоємця в управління або володіння спадковим майном чи подача спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. 
Після смерті ОСОБА_2 в управління спадковим майном вступила її дочка ОСОБА_1 (позивач), з якою вони проживали разом та вели спільне господарство. Заповіт від імені ОСОБА_2 не складався та не посвідчувався в Надорожнянській сільській раді (а.с. 5). 
Дані обставини також підтверджуються копією спадкової справи № 72/2026 від 14.05.2026 року, заведеної приватним нотаріусом Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Дузінкевич С.М після смерті ОСОБА_2 (а.с. 24-30), згідно якої ОСОБА_1 (позивач) є єдиним спадкоємцем в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2  (мати позивача), яка прийняла спадщину, інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом, які б бажали прийняти спадщину немає. 
Отже, на момент звернення до суду позивач правомірно претендує на право на земельну частку (пай) в розмірі 14,80 в ум.кад.га, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 (мати позивача).
В нотаріальному порядку ОСОБА_1 (позивач) було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на право на земельну частку (пай), у зв`язку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ, а саме сертифікат на право на земельну частку (пай), що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріуса Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Дузінкевич С.М. № 155/02-31 від 26.05.2026 року (а.с. 7).
Як вбачається з оголошення в газеті «Злагода» (а.с. 11-12) сертифікат на право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки серії ІФ-14-19, реєстраційний номер 285 від 15.02.1996 року, виданий Надорожнянською сільською радою Тлумацького району Івано-Франківської області на ім`я ОСОБА_2 (мати позивача) втрачений, тому його слід вважати недійсним.
Зазначені обставини перешкоджають позивачу належним чином оформити право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_2 . 
Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог.
У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.
Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
У зв`язку з відсутністю на час складання рішення клопотання позивача, питання про повернення судового збору не вирішується. 
На підставі ст.ст. 548, 549, 553 ЦК України (в редакції 1963 р.),керуючись ст.ст. 13, 82, 142, 200, 206, 247, 263-265, 268, 273, 354-355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити. 
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителькою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_1 , право на земельну чатку (пай), розміром 14,80 в умовних кадастрових гектарах, у землі, яка перебуває у колективній власності спілки селян «Надорожнянська», що в с. Надорожна Івано-Франківського (Тлумацького) району Івано-Франківської області, що належало ОСОБА_2 , в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий | Н. І. ЛУЩАК