ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 липня 2026 р. | Справа № 480/2268/26
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,
Суддів: Любчич Л.В. , Спаскіна О.А. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 13.05.2026 року (ухвалене суддею Шаповал М.М.) в справі № 480/2268/26
за позовом ОСОБА_1 
до  Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області , Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області   
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, у якому просила: визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про відмову в призначенні їй пенсії за віком на пільгових умовах через відсутність необхідного пільгового стажу; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати до її страхового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком пільгових умовах періоди роботи дояркою з 05.07.1990 р. по 02.12.2020 р.; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області призначити, нарахувати та виплатити їй пенсію за віком на пільгових умовах з 19.03.2026 р., тобто з моменту звернення із заявою про призначення пенсії.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 13.05.2026 р. частково задоволено позов, а саме: визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 27.03.2026 р. № 183750005562 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області до пільгового стажу ОСОБА_1 , визначеного п. 5 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зарахувати період роботи дояркою з 05.07.1990 р. по 02.12.2020 р.; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 19.03.2026 р. про призначення пенсії та прийняти рішення по суті заяви з урахуванням правової оцінки, наданої судом по даній справі; стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області витрати зі сплати судового збору в сумі 1064,96 грн.; у задоволенні інших вимог відмовлено.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просило рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" Закону України "Про пенсійне забезпечення", Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи. Вважає, що дії органів Пенсійного фонду щодо відмови у призначенні пенсії позивачці є правомірними та такими, що відповідають нормам чинного законодавства України, оскільки у позивачці відсутній необхідний пільговий стаж 20 років.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами.
Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг.
Судовим розглядом встановлено, що 19.03.2026 позивачка звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області з заявою про призначення пенсії за віком на підставі п. 5 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки вважала, що має право на пільгову пенсію, страховий стаж ОСОБА_1 складає 33 роки 00 місяців 17 днів, з яких пільговий стаж на посаді доярки понад 20 років.
За принципом екстериторіальності заяву позивачки розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області та 27.03.2026 р. прийнято рішення №183750005562, яким відмовлено в призначенні пільгової пенсії, через відсутність необхідного пільгового стажу, а саме 20 років, як це передбачено п. 5 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
У вказаному рішенні відповідач зазначив, що страховий стаж позивачки складає 33 роки 00 місяців та 17 днів, а пільговий стаж жінки, яка працювала дояркою 00 років 00 місяців 00 днів.
Також в рішенні зазначено, що в довідці № 21 від 16.03.2026 р. відсутні інформація про норми обслуговування корів та не відповідає результату акту зустрічної перевірки № 1800-1005-1/1215 від 12.03.2026 р., зокрема не підтверджено характер виконуваних робіт дояркою, а також відсутні розпорядчі документи про встановлені норми обслуговування корів та їх виконання.
Позивачка не погоджуючись з вказаним рішенням, звернулась до суду з цим позовом.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що спірне рішення пенсійного органу є необґрунтованим та підлягає скасуванню, тому обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушених прав позивачки, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області до пільгового стажу ОСОБА_1 , визначеного п. 5 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зарахувати період роботи дояркою з 05.07.1990 р. по 02.12.2020 р.; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 19.03.2026 р. про призначення пенсії та прийняти рішення по суті заяви з урахуванням правової оцінки, наданої судом по даній справі.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав. 
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (в подальшому - Закон №1058-ІV).
Статтею 1 Закону № 1058-IV передбачено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом; страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону № 1058-IV, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
За приписами ч. 1 ст. 9 Закону № 1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону №1058-IV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років.
Відповідно до ч. 1 ст. 114 Закону №1058-IV, право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Згідно з п 5 ч. 2 ст. 114 Закону №1058-IV, на пільгових умовах пенсія за віком призначається жінкам, які працюють доярками (операторами машинного доїння), свинарками-операторами в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 55 років і за наявності стажу на зазначених роботах не менше 20 років, за умови виконання встановлених норм обслуговування.
Норми обслуговування для цих цілей встановлюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Згідно з ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 р. № 637 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (в подальшому - Порядок № 637).
Згідно з п. 1 Порядку №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (в подальшому - персоніфікований облік), є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до п. 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).
У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.
Додатково в довідці наводяться такі відомості: стосовно жінок, які працюють доярками (операторами машинного доїння), свинарками-операторами на підприємствах сільського господарства (в тому числі в колгоспах) - про виконання встановлених норм обслуговування.
Аналіз вищевикладених норм законодавства вказує, що умовами для призначення жінці пільгової пенсії за віком, яка працювала дояркою (операторам машинного доїння), свинаркою-операторам в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства є досягнення 55 років і за наявності стажу на зазначених роботах не менше 20 років, за умови виконання встановлених норм обслуговування. 
Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до трудової книжки колгоспника НОМЕР_1 від 10.02.1989 р., позивачка з 01.07.1988 р. прийнята члени колгоспа "Родина"; з 22.08.1995 р. колгосп "Родина" перейменовано в АТП "Родина"; з 28.02.1998 р. АТП "Родина" перейменовано ТОВ АФ "Родина"; 31.3.2000 р. позивачка звільнена з ТОВ АФ "Родина" у зв`язку з переведенням в ТОВ АФ "Хоружівка"; з 01.04.2000 р. прийнята в ТОВ АФ "Хоружівка" дояркою в порядку переведення з ТОВ АФ "Родина"; з 10.07.2007 р. по 27.10.2007 р. переведена для тимчасової роботи робітником для зерноскладу; з 08.02.2008 р. надано роботи доярки; з 28.02.2009 р. припинила роботу доярки через відпустку по догляду за дитиною до 3х років; 01.07.2009 р. надано роботу доярки; 02.12.2020 р. звільнена з роботи Агрофірми "Хоружівка".
Робота позивачки дояркою в спірні періоди підтверджується довідкою від 16.03.2026 № 21 виданої ТОВ АФ "Хоружівка", з якої вбачається, що позивачка працювала в колгоспі "Родина", АТП "Родина", ТОВ АФ "Родина", правонаступником яких є ТОВ АФ "Хоружівка", дояркою з 01.03.1991 р. по 02.12.2020 р. з зазначенням інформації, щодо характеру виконуваних робіт, а саме, що ОСОБА_1 доїла корів та здійснювала догляд за коровами. 
Згідно вказаної довідки ОСОБА_1 у період з 01.03.1991 р. по 02.12.2020 р. обслуговувала встановлену норму корів – 25 голів. Тим самим спростовується інформація яка була викладена відповідачем в рішенні, що дана довідка не містить інформації про норми обслуговування корів.
На підтвердження пільгового трудового стажу позивачка подавала до органу пенсійного фонду відомість про кількість вироблених людино-днів від 16.03.2026 р. № 21а, копію наказу № 320 від 31.12.2000 р. про затвердження норм обслуговування корів, копію архівної довідки № 50 від 16.03.2026 р. про реорганізацію колгоспу "Родина" та встановлений мінімум вихододнів колгоспу "Родина", довідку № 7а від 03.02.2026 р., яка видана ТОВ АФ "Хоружівка" про підтвердження членства в колгоспі.
Суд апеляційної інстанції не погоджується з доводами пенсійного органу, що пільговий стаж не підтверджений первинними документами про встановлену та виконану норму обслуговування тварин, оскільки з наданих документів вбачається, що ОСОБА_1 в колгоспі "Родина", АТП "Родина", ТОВ АФ "Родина" та в ТОВ АФ "Хоружівка" працювала дояркою повний робочий день та виконувала встановлені мінімуми трудоднів.
Відповідно акту перевірки достовірності документів, поданих для призначення/перерахунку пенсії №1800-1005-1/1215 від 12.03.2026 р. Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області дійшло висновку, що за результатами перевірки довідки від 03.02.2026 р. №7в про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, за період з 05.07.1990 р. по 02.12.2020 р. з первинними бухгалтерськими документами за 1990-2020 р. підтверджено нарахування заробітної плати доярці ОСОБА_1 за відпрацьований час на посаді доярки з 01.03.1991 р. по 02.12.2020 р. Первинні бухгалтерській документи, які б підтверджували характер виконуваних робіт дояркою ОСОБА_1 за період роботи з 05.07.1990 року по 01.12.2020 року до перевірки не надані, так як знищені шляхом спалення відповідно до актів на списання бухгалтерських документів ТОВ АФ «Хоружівка», які втратили для підприємства практичну суттєвість через минулі терміни зберігання та підлягають знищенню за 2000-2020 роки.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивачка працювала повний робочий день дояркою, що підтверджується матеріалами справи.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що основним документом при зарахуванні стажу колгоспника є саме трудова книжка колгоспника, в даному випадку в матеріалах справи наявна трудова книжки колгоспника позивачки, яка містить відомості щодо періодів роботи позивачки на посаді доярки. 
Отже, матеріалами справи підтверджено наявність пільгового стажу доярки з виконанням встановлених норм обслуговування тварин, тобто у вказані періоди часу позивачка працювала на посаді, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, та виконувала встановлені норми обслуговування.
За таких обставин, відповідач протиправно не зарахував позивачці до пільгового стажу відповідно до п 5 ч. 2 ст. 114 Закону №1058-IV періоди роботи з 05.07.1990 р. по 02.12.2020 р. відповідно до записів трудової книжки колгоспника НОМЕР_1 від 10.02.1989 р.
Відповідно до ч. 3 ст. 44 Закону №1058-ІV, органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Отже, пенсійний орган в силу діючого законодавства наділений повноваженнями вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що на особу не може перекладатися тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у первинних документах про її трудову діяльність, що таким чином не може бути підставою для позбавлення позивачки її конституційного права на соціальний захист.
Таким чином суд апеляційної інстанції вважає, що записи трудової книжки колгоспника НОМЕР_1 від 10.02.1989 р. разом з довідками про період трудової діяльності з 05.07.1990 р. по 02.12.2020 р. в повній мірі підтверджується трудовий стаж позивачки за вищезазначений періоди, натомість пенсійним органом не надано доказів та не заявлено доводів щодо вжиття ним будь-яких заходів для витребування у відповідних підприємств чи архівних установ документів на підтвердження стажу роботи позивачки в періоди, зазначені в трудовій книжці колгоспника та довідках.
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області в призначенні пенсії позивачки є необґрунтованою, оскільки подані позивачкою документи, містить достатні відомості для підтвердження трудового стажу. 
Із урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 27.03.2026 р. № 183750005562 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області до пільгового стажу ОСОБА_1 , визначеного п. 5 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зарахувати період роботи дояркою з 05.07.1990 р. по 02.12.2020 р. та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 19.03.2026 р. про призначення пенсії та прийняти рішення по суті заяви з урахуванням правової оцінки, наданої судом по даній справі.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
При прийнятті рішення у даній справі суд врахував позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Із врахуванням такого підходу Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд апеляційної інстанції вважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку.
Інші доводи і заперечення сторін на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.
Таким чином, суд переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення із дотриманням вимог матеріального та процесуального права.
Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Сумського окружного адміністративного суду від 13.05.2026 р. без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області залишити без задоволення.
Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 13.05.2026 по справі № 480/2268/26 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду.

Головуючий суддя | | О.В. Присяжнюк
Судді | | Л.В. Любчич   О.А. Спаскін