СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 вересня 2026 року м. Суми Справа № 480/2608/25

Сумський окружний адміністративний суд у складі судді Сидорука А.І. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за позовною заявою ОСОБА_1 до відповідачів: 1. Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області; 2. Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області; про визнання дій та рішення протиправними, зобов`язання вчинити дії.

Суть спору, позиція сторін. Процесуальні дії суду. Заяви учасників справи.
Позивач звернувся із заявою про призначення пенсії за віком, як учаснику бойових дій за нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV, але йому було відмовлено у такому у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. На переконання позивача йому протиправно не зарахували до страхового стажу періоди його участі у бойових діях у кратному обчисленні, а саме 1 місяць за 3, внаслідок чого позивачу не було призначено пенсію. Тому позивач звернувся до суду.
У позовній заяві позивач просить суд: визнати протиправними дії, рішення та лист першого відповідача від 21.03.2025 щодо відмови у зарахуванні позивачу до пільгового стажу в кратному обчисленні, час проходження військової служби у складі діючої армії у період бойових дій, безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ проти України, а саме періоди: з 24.02.2022 до 07.04.2022, з 09.04.2024 до 15.04.2024, з 17.04.2024 до 23.04.2024, з 25.04.2024 до 30.04.2024, з 02.05.2024 до 31.05.2024, з 02.06.2024 до 29.07.2024, з 01.08.2024 до 15.09.2024, з розрахунку 1 місяць служби за 3 місяці; визнати протиправними дії та рішення другого відповідача від 08.01.2025 щодо незарахування позивачу до пільгового стажу в кратному обчисленні з розрахунку 1 місяць служби за 3 місяці ззначені вище періоди проходження військової служби у складі діючої армії у період бойових дій, безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ проти України; зобов`язати першого відповідача зарахувати із розрахунку 1 місяць служби за 3 місяці до страхового стажу позивача такі періоди військової служби в складі діючої армії у період бойових дій, безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ проти України.
Судом було відкрито провадження у справі 03.04.2025.
Позивачем були подані клопотання про долучення доказів. Суд долучив докази до матеріалів справи.
Відповідач про відкриття провадження у справі повідомлений належним чином, правом подання відзиву на позовну заяву не скористався. Тому суд на підставі норми ч. 6 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України вирішує справу за наявними матеріалами.
Встановлені судом фактичні обставини.
Позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України та учасником бойових дій.
Згідно з записами у дублікаті трудової книжки позивача 02.01.1985 позивача прийнято слюсарем-ремонтником розряду в енерго-ремонтний участок Глухівського заводу ''Електропанель'', а 22.05.1985 звільнено за власним бажанням. Зазначені записи місять порядкові номери, дати їз вчинення, відомості про прийняття та звільнення з роботи, а також підстави їх вчинення. Запис про звільнення скрпілено печаткою підприємства та підписом уповноваженої особи.
У періоди з 24.02.2022 до 07.04.2022, з 09.04.2024 до 15.04.2024, з 17.04.2024 до 23.04.2024, з 25.04.2024 до 30.04.2024, з 02.05.2024 до 31.05.2024, з 02.06.2024 до 29.07.2024, з 01.08.2024 до 19.09.2024 позивач брав участь у бойових діях, що підтверджується доідкою Військової частини НОМЕР_1 від 20.12.2024 № 817. 
03.01.2025 позивач звернувся із заявою про призначення пенсії за віком, як учаснику бойових дій за нормами Закону № 1058-IV.
Другий відповідач за результатами розгляду заяви позивача прийняв рішення від 08.01.2025 № 184050009042 про відмову у признаечнні пенсії, у зв`язку з відсутністю у позивача необхідного страхового стажу. У рішенні зазначено, що страховий стаж позивача становить 21 р. 15 дн. До страхового стажу не зараховано період трудової діяльності з 02.01.1985 до 22.05.1985 згідно дублікату трудової книжки, оскільки записи про періоди робіт до дати заведення дублікату трудової книжки не підтверджено довідками.
Висновки суду та їх мотиви.
1. Щодо зарахування періодів бойових дій до страхового стажу у кратному розмірі.
Стаття 24 Закону №1058-IV визначає періоди, з яких складається страховий стаж. Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.
У свою чергу відповідно до норми ст. 57 Закону ''Про пенсійне забезпечення'' від 05.11.1991 №1788-XII військова служба у складі діючої армії у період бойових дій, у тому числі при виконанні інтернаціонального обов`язку, а також перебування в партизанських загонах і з`єднаннях зараховується до стажу роботи на пільгових умовах у порядку, встановленому для обчислення строків цієї служби при призначенні пенсій за вислугу років військовослужбовцям.
Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 8 Закону України ''Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей'' від 20.12.1991 №2011-XIІ, крім іншого, час військової служби зараховується до страхового стажу; час служби в особливий період зараховується на пільгових умовах у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до підп. 1 п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1993 № 393 до вислуги років для визначення розміру пенсії, призначеної відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", зараховується на пільгових умовах: особам, зазначеним в абз.1 пункту 1 цієї постанови, - один місяць служби за три місяці часу проходження служби, протягом якого особа брала безпосередню участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією РФ проти України, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів під час дії воєнного стану.
Отже, пільгове обчислення один місяць служби за три місяці, передбачене Постановою № 393, застосовується при визначенні вислуги років для призначення та обчислення пенсії відповідно до Закону України № 2262-XII та не змінює порядку обчислення страхового стажу для призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV. Тому спірні періоди військової служби позивача підлягають зарахуванню до його страхового стажу в календарному, а не трикратному обчисленні.
До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 19.06.2024 у справі № 360/665/24. Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України вказаний правовий висновок є обов`язковим для врахування судом у даній справі з подібним предметом позову.
Відтак, оскільки позивач звернувся із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до норм Закону № 1058-IV, то у суду відсутні правові підстави вважати, що відповідачі були зобов`язані зарахувати до страхового стажу позивача у трикратному розмірі періоди військової служби, у які позивач брав участь у бойових діях.
Тому поведінка першого відповідача та рішення другого відповідача в частині відсутності зарахування до страхового стажу позивача у трикратному розмірі періодів військової служби, у які позивач брав участь у бойових діях, відповідає критеріям правомірності, які передбачені нормою ч. 2 ст. 2 КАС України.
2. Щодо правомірності рішення 
Відповідно до ч.1 ст. 56 та ст. 62 Закону № 1788-ІV до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. Основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Згідно з п. 4 постанови Кабінету Міністрів України ''Про трудові книжки працівників'' від 27.04.1993 № 301 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.
Частиною третьою ст. 44 Закону № 1058-ІV передбачено, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.
Згідно з ч. 1 ст. 101 № 1788-ІV органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Зловживанням з боку пенсіонера, в розумінні ч. 1 ст. 103 Закону № 1788-ІV, є, зокрема, подання ним документів з явно неправильними відомостями.
Отже, відповідальність за заповнення трудової книжки вперше та правильність внесення записів у трудову книжку працівника, покладено саме на роботодавця, а працівник не повинен нести негативних наслідків від зроблених уповноваженою особою роботодавця помилок при заповненні трудової книжки. На органи ПФУ, в тому числі другого відповідача покладено функції вимагати відповідні документи щодо періоду роботи позивача, в тому числі перевіряти обґрунтованість видачі та достовірності поданих позивачем документів. Трудова книжка є основним документом, який підтверджує трудову діяльність, а додаткові довідки за умови здійснення правильних записів у трудовій книжці не вимагаються.
Другий відповідач не довів суду того, що під час прийняття спірного рішення він вчинив активні дії для вирішення ситуації щодо зарахування до страхового стажу позивача спірних періоду роботи позивача з 02.01.1985 до 22.05.1985, в тому числі, витребування у колишнього роботодавця позивача або архівних установ необхідні документи, а фактично переклав обов`язок доведення періоду роботи на позивача, зазначивши, що позивачу необхідно надати довідку, видану за місцем роботи або архівним відділом на підставі первинних документів. Разом з тим, заповнення трудової книжки здійснювалось не позивачем, а його роботодавцем, і позивач не повинен нести негативних наслідків щодо оформлення трудової книжки або її дублікату. Додаткові довідки не потрібні для підтвердження стажу роботи позивача, оскільки записами у трудовій книжці підтверджується його період роботи з 02.01.1985 до 22.05.1985. Такі записи відповідають вимогам законодавства, що також не спростовано у спірному рішенні.
Отже, спірне рішення другого відповідача не відповідає критеріям правомірності, які передбачені нормою ч. 2 ст. 2 КАС України..
3. Спосіб захисту.
Як встановлено судом, позивачу правомірно не зарахували до страхового стажу у кратному обчисленні періоди його участі у бойових діях. Натомість у спірному рішенні позивачу неправомірно не було зараховано один з періодів його роботи. 
Тому суд визнає протиправним та скасовує таке рішення.
Також суд, з урахуванням норми ч. 2 ст. 9 КАС України, виходить за межі позовних вимог та зобов`язує другого відповідача зарахувати до страхового стажу позивача період з 02.01.1985 до 22.05.1985 та повторно розглянути заяву позивача, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні, а саме враховуючи те, що трудова книжжка є основним документом для підтвердження періодів трудової діяльності, а додатокові довідки не вимагаються у разі наявності записів у трудовій, які відповідають вимогам законодавства.
Перший відповідач прав позивача не порушив, а тому суд відмовляє у задоволенні вимог, заявлених до нього. Тому суд задовольняє вимоги частково, проте з виходом за їх межі.
Судові витрати.
Оскільки в матеріалах справи відсутні докази понесення позивачем судових витрат, то їх розподіл не здійснюється.
Керуючись ст. 2, 77,90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

2. Визнати протипранвим та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 08.01.2025 № 184050009042.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (вул. Соборна, 7-А, м. Кропивницький, Ківровоградська область, 25009, код ЄДРПОУ 20632802) зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) період з 02.01.1985 до 22.05.1985 та повторно розглянути його заяву від 03.01.2025, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні

4. У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

5. Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення рішення.

6. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя   А.І. Сидорук