ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6934/26 Справа № 932/15139/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Салькова В. С. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Городничої В.С.,
суддів: Петешенкової М.Ю., Макарова М.О., 
за участю секретаря судового засідання — Глущенко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м.Дніпра від 20 березня 2026 року у складі судді Салькової В.С. у справі № 932/15139/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства “Міська клінічна лікарні №16” Дніпровської міської ради в особі генерального директора Хасілєва Олега Йосиповича про скасування наказу про накладення стягнення у вигляді догани, –

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2025 року ОСОБА_1 звернувся через суд із позовом, пред`явленим до КНП “Міська клінічна лікарні №16” ДМР, в особі генерального директора Хасілєва О.Й., на предмет скасування наказу генерального директора КНП «Міська клінічна лікарня №16» ДМР Хасілєва О.Й. №497 від 03 жовтня 2025 року про накладення на нього дисциплінарного стягнення у вигляді догани, обґрунтовуючи це тим, що вказаним наказом на нього як на завідуючого відділенням опікового відділення Філії №3 КНП «МКЛ №16» ДМР, лікаря-комбустіолога, доктора медичних наук, професора медицини, було накладене дисциплінарне стягнення у вигляді догани за бездіяльність, неналежне виконання вимог власної посадової інструкції та правил внутрішнього трудового розпорядку, тобто, за бездіяльність стосовно заявки про необхідність в ліках для опікового відділення.
Позивач пов`язує винесення оскаржуваної чергової догани із тривалим упередженим ставленням до нього з боку генерального директора у вигляді неодноразового притягнення його до дисциплінарної відповідальності, з метою його дискредитації, а в подальшому - усунення з посади завідуючого опіковим відділенням Філії №3 КНП «МКЛ №16» ДМР, оскільки він не погоджується брати участь у запропонованих ОСОБА_2 корупційних схемах, які існують в системі МОЗ, про що ним було заявлено відразу ж у серпні 2021 року після реорганізації КНП «МКЛ №8» ДМР шляхом приєднання до КНП «МКЛ №16» ДМР.
Згідно з оскаржуваним наказом догану винесено на підставі результатів службового розслідування, проведеного під головуванням підлеглої генеральному директору ОСОБА_2 медичного директора КНП «МКЛ №16» ОСОБА_3 , яка займається виключно адміністративними функціями (за основним профілем медичної професії вона є лікарем-анестезіологом).
Про наявність Акту №6, складеного за результатами службового розслідування, позивач дізнався саме з Наказу №497, врученому йому 03 жовтня 2025 року, при цьому з матеріалами службового розслідування позивачеві ознайомитись не вдалось.
Позивач вважає, що викладені в наказі факти і обставини не відповідають дійсності та є спотвореними.
Наголошує, що протягом майже 40 років своєї трудової діяльності в якості лікаря комбустіолога, а з 2000 року - вже понад 25 років завідуючого опіковим відділенням, в різних лікувальних закладах м. Дніпра та під час реформ в системі охорони здоров`я України незалежно від відомчої підпорядкованості він жодного разу не притягувався до дисциплінарної відповідальності за недбалість чи вчинення дисциплінарного поступку або порушення трудової дисципліни як лікар або ж завідуючий опіковим відділенням при наданні медичної допомоги хворим. Ним створене одне із трьох найкращих в Україні опікових відділень, він отримував лише заохочення за сумлінну працю.
Матеріально-технічне забезпечення Філії №3 КНП «МКЛ №16» ДМР, в тому числі і медикаментами, проводиться централізовано з КНП «МКЛ №16» ДМР, і в Філії №3 «МКЛ №16» ДМР не було відсутності таких ліків, а отже його дії (бездіяльність) завідувача опіковим відділенням не завдали жодних негативних наслідків для КНП «МКЛ №16» ДМР (а.с.2-6 Том І). 
Рішенням Шевченківського районного суду м.Дніпра від 20 березня 2026 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до КНП «Міська клінічна лікарня №16» ДМР в особі генерального директора Хасілєва О.Й. про скасування наказу про накладення стягнення у вигляді догани - відмовлено (а.с. 227-232 Том І).
Рішення суду мотивовано недоведеністю позивачем порушень процедури та строку притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності з боку відповідача, тоді як відповідачем результатами проведеного службового розслідування доведена перед судом бездіяльність позивача у вжитті заходів для забезпечення відділення знеболювальними препаратами та, відповідно, правомірність накладеного дисциплінарного стягнення.  
Не погодившись з таким рішення суду,  ОСОБА_1 у квітні 2026 року звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не взяв до уваги його пояснення з приводу того, що саме позивач підійняв питання про відсутністю достатнього забезпечення адміністрацією Дніпропетровської обласної ради КНП “МКЛ №16” обезболюючими лікарськими засобами для військовослужбовців, які з тяжкими опіково-вибуховими травмами проходять лікування в реанімаційному відділенні Філії. Також наголошує на тому, що до складу медичної ради КНП “МКЛ №16” були включені лише лікарі, які підлеглі генеральному директору Хасілєву О.Й., та не включалось жодного лікаря чи експерта комбустіолога, або наукових працівників в сфері медицини, які йому не підлеглі. Крім того скаржник наголошує на тому, що надані накладні від 05 серпня 2025 року, від 04 вересня 2025 року не є належним доказом у справі, оскільки, на думку позивача, є зміненими, що видно з печатки на документах. Враховуючи, що Філія створена на базі КНП “МКЛ №16” ДМР, та у Філії немає окремого ведення діловодства і усі звернення чи заявки на отримання ліків направляються до канцелярії КНП “МКЛ №16” ЛМР, де реєструється лише після їх візування ОСОБА_2 , що, на думку скаржника, надає керівнику можливість зловживати своїм становищем. Також скаржник зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги того факту, що позивач має понад 40 років стажу, диплом з відзнакою за спеціальністю лікар-хірург, ступінь доктора медичних наук, статус професора медицини (комбустіолога) та є експертом в області хірургічної комбустіології по опіковим травмам, однак після проведення в Україні реформ в системі МОЗ, починаючи з 2021 року створи на базі діючої Дніпропетровської міської лікарні №8 нове опікове відділення, вивівши його за 3 роки без допомоги зі сторони держави до рівня одного із найкращих опікових відділень в Україні. Також у вересні 2021 року позивач отримав нагороду Міжнародної премії у галузі краси та здоров`я у номінації “Персона року” (а.с.234-238 Том І).
У червні 2026 року в системі “Електронний суд” відповідач, скориставшись своїм правом, передбаченим ст. 360 ЦПК України, подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.
Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду залишити без змін з наступних підстав. 
Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 станом на 03 жовтня 2025 року обіймав посаду завідувача відділення, лікаря-комбустіолога опікового відділення Філії №3 Комунального некомерційного підприємства «Клінічна міська лікарня №16» Дніпровської міської ради.
ОСОБА_1 має вчене звання професора та науковий ступінь доктора медичних наук, обирався членом-кореспондентом Української академії наук, нагороджений орденом «За оборону України», нагрудним знаком «Знак пошани», має численні подяки у сфері професійної діяльності.
Основні засади діяльності опікового відділення визначені Положенням про опікове відділення Філії №3 КНП «Міська клінічна лікарня №16» Дніпровської міської ради, затвердженим генеральним директором КНП «МКЛ №16» ДМР 01 листопада 2023 року, за яким опікове відділення є структурним підрозділом Філії №3 КНП «МКЛ №16» ДМР. Розділом 6 Положення визначене, що керівником відділення є його завідувач, який несе особисту персональну відповідальність, в тому числі, за своєчасне замовлення, отримання, облік необхідних лікарських засобів та медичних виробів для опікового відділення. Пунктом 9.2 Положення передбачене, що вибірковий зовнішній контроль діяльності відділення здійснюють генеральний та медичний директор лікарні, їх заступники.
Згідно з п.2.2 посадової інструкції, затвердженої генеральним директором КНП «МКЛ №16» ДМР 31 серпня 2023 року, з якою ознайомлений ОСОБА_1 31 серпня 2023 року, завідувач відділення організовує лікувально-профілактичну, адміністративно-господарську діяльність відділення, а за п.2.11 - забезпечує своєчасне отримання та зберігання лікарських засобів, медичних виробів, контролює ведення облікової документації з руху лікарських препаратів та виробів медичного призначення у відділенні.
Пункти 4.1, 4.3 посадової інструкції передбачають персональну дисциплінарну відповідальність завідувача відділенням за неналежне виконання або невиконання посадових обов`язків, помилкові дії чи бездіяльність, неприйняття рішень, що входять у сферу його компетенції, а також за невикористання або неповне використання своїх функціональних прав, що передбачені інструкцією, а також правилами внутрішнього трудового розпорядку.
08 вересня 2025 року на ім`я генерального директора КНП «МКЛ №16» Хасілєва О.Й. надійшло звернення радника голови Дніпропетровської обласної ради Губи Т.П. про те, що 05 вересня 2025 при відвідуванні військовослужбовців, які проходять лікування у реанімаційному та опіковому відділеннях Філії №3 КНП «МКЛ №16» ДМР під час спілкування з лікарями опікового відділення було з`ясовано, що зі знеболювальних препаратів у відділенні в наявності тільки анальгін в ампулах, і що іншими знеболювальними препаратами відділення не забезпечене. У зверненні поставлене питання здійснення перевірки медичного забезпечення опікового відділення з подальшим наданням інформації для передання військовим медикам.
Розпорядженням генерального директора лікарні від 08 вересня 2025 року №27 створено комісію з службового розслідування інформації, викладеної у зверненні радника голови Дніпропетровської обласної ради ОСОБА_4 .
Порядок проведення службових розслідувань визначений Положенням про проведення службових розслідувань та службових перевірок стосовно працівників КНП «МКЛ №16» ДМР, затвердженим наказом №414 від 01 серпня 2025 року КНП «МКЛ №16» ДМР.
Актом №6 комісії з службового розслідування від 18 вересня 2025 року, затвердженим протоколом №2 засідання комісії з службового розслідування КНП «МКЛ №16» ДМР, встановлена наявність з 05 серпня 2025 року за накладними №№161,311 на аптечному складі Філії №3 КНП «МКЛ №16» лікарських засобів та виробів, зокрема, знеболюючих: розчину «АНАЛЬГІНУ» для ін`єкцій - 700 ампул, опікове відділення отримало 06 серпня 2025 року за потребою 400 ампул, з яких станом на 31 серпня 2025 року використало 40 ампул; розчину «КЕЙВЕР» для ін`єкцій - 500 ампул, опікове відділення отримало 06 серпня 2025 року за потребою 300 ампул, з яких станом на 25 серпня 2025 року використало 300 ампул, нових заявок на цей препарат на аптечний склад від опікового відділення не надходило; розчину «ДИКЛОФЕНАК» для ін`єкцій - 300 ампул, опікове відділення не подавало заявку на цей препарат на аптечний склад; препарату «КЕТОЛОРАК-МІКРОХІМ» - 500 ампул, опікове відділення отримало 06 серпня 2025 року за потребою 300 ампул, з яких станом на 21 серпня 2025 року використало 300 ампул, нових заявок на препарат на аптечний склад від опікового відділення не надходило. Також актом встановлена наявність з 04 вересня 2025 року за накладною №168 на аптечному складі Філії №3 таких знеболювальних лікарських засобів: «ДЕ-СПАН» розчин для ін`єкцій - 600 ампул, опікове відділення отримало 09 вересня 2025 року за потребою 300 ампул, використано 100 ампул; розчин «АНАЛЬГІНУ» для ін`єкцій - 700 ампул, опікове відділення не подавало заявку на цей препарат до аптечного складу; розчин для ін`єкцій «АМБІТ» - 700 ампул, опікове відділення не подавало заявку на цей препарат до аптечного складу.
Актом висновано, що станом на 05 вересня 2025 року на аптечному складі Філії №3 перебували в наявності зазначені вище знеболюючі лікарські засоби в необхідній/достатній кількості, то ж, інформація, доведена медичним персоналом до відома радника голови ДОР, не відповідала дійсності. За таких обставин з боку завідувача відділення ОСОБА_1 несвоєчасно подаються заявки/вимоги щодо отримання лікарських засобів до аптечного складу Філії №3 для отримання медичних препаратів.
Додатками до Акту є накладні (вимоги) №161 від 05 серпня 2025 року, №311 від 05 серпня 2025 року, №168 за 04 вересня 2025 року, якими підтверджена наявність зазначених вище знеболювальних препаратів на складі Філії №3.
Крім того, Актом встановлено, що форма Журналу ведення обліку лікарських засобів та медичних виробів постами (маніпуляційними кімнатами) не відповідають затвердженим формам за вимогами наказу МОЗ України від 09 вересня 2014 року №635.
Висновками Акту встановлені факти неналежного виконання завідувачем відділення ОСОБА_1 власних посадових/трудових обов`язків, невиконання вимог наказів МОЗ України, законодавства України про охорону здоров`я та рекомендовано керівникові КНП «МКЛ №16» ДМР розглянути питання щодо притягнення його до дисциплінарної відповідальності за бездіяльність, неприйняття рішень, що входять у сферу його компетенції, та неналежне виконання вимог власної посадової інструкції, правил внутрішнього трудового розпорядку лікарні.
Наказом №484 генерального директора КНП «МКЛ №16» ДМР від 22 вересня 2025 року скликано медичну раду стосовно розгляду якості, повноти лікування та випадків смерті військовослужбовців в опіковому відділенні лікарні, розпорядженням №30 від 22 вересня 2025 року на засідання медичної ради викликано ОСОБА_1 .
Пунктами 3,4 Рішення №10 медичної ради КНП «МКЛ №16» ДМР від 25 вересня 2025 року визнано діяльність керівника (завідувача) опікового відділення ОСОБА_1 щодо організації забезпечення знеболюючими лікарськими засобами поранених військовослужбовців незадовільною; рекомендовано керівникові КНП «МКЛ №16» ДМР застосувати до нього заходи дисциплінарного стягнення за ст.147 КЗпП України.
Згідно з протоколом №10 засідання медичної ради від 25 вересня 2025 року (друге питання) обговорені результати проведеного службового розслідування, під час якого ОСОБА_1 повідомив, що заявку на потребу в знеболювальних ліках має подавати він як завідувач відділення та сестра медична старша, відповіді на питання, чи подавали вони заяву на знеболювальні, не надав, вважав, що фармацевт повинна сама робити заявки на ліки для відділення.
На виконання розпорядження №34 від 29 вересня 2025 року генерального директора КНП «МКЛ №16» ДМР ОСОБА_1 01 жовтня 2025 року надані письмові пояснення, згідно з якими він як практикуючий лікар має приділяти увагу саме лікуванню пацієнтів та спеціалізованим хірургічним втручанням. Медсестри на посту ведуть понад 10 журналів щоденно з поштучним вписуванням виданих ліків, що обумовлює вірогідність допущення окремих помилок в таких умовах. За останній рік змінилося три співробітника на посаді старшої медичної сестри, а в.о. старшої медичної сестри ОСОБА_5 наразі несе подвійне навантаження, поєднуючи роботу старшої сестри з перев`язувальною сестрою. ОСОБА_1 зазначене про взяття до уваги зауважень, викладених у протоколі медичної ради №10, але одночасно з цим наголошено, що висновки протоколу є упередженими стосовно нього з метою дискредитації та є спробою усунути його з посади. Вважає, що для оцінки роботи відділення та його роботи мають залучатися фахівці з досвідом лікування опіків, а не волонтери та адміністратори.
Наказом №497 від 03 жовтня 2025 року генерального директора КНП «МКЛ №16» ДМР, описова частина якого дублює відомості Акту, за результатами службового розслідування, викладеними в Акті №6 комісії з службового розслідування від 18 вересня 2025 року, завідувачеві відділення лікарю-комбустіологу опікового відділення Філії №3 КНП «МКЛ №16» ДМР ОСОБА_1 за бездіяльність, за неналежне виконання вимог власної посадової інструкції та правил внутрішнього трудового розпорядку КНП «МКЛ №16» ДМР оголошено догану.
03 жовтня 2025 року ОСОБА_1 отримано примірник наказу та здійснено в наказі позначку про незгоду з ним.
Наказом № 635 від 09 вересня 2014 року МОЗ України затверджені Методичні рекомендації ведення обліку лікарських засобів та медичних виробів у закладах охорони здоров`я, якими визначені вимоги до ведення відповідних Журналів обліку.
Пунктом 2 розділу V Методичних рекомендацій визначено, що медичні сестри постів (маніпуляційних кімнат, кабінетів) ведуть Журнал обліку фактично отриманих і використаних лікарських засобів та медичних виробів постами (маніпуляційними кімнатами, кабінетами).
Надані копії Журналу обліку відділеннями отриманих і використаних лікарських засобів та медичних виробів опікового відділення, початого 23 червня 2025 року, та Журналів обліку фактично отриманих і використаних лікарських засобів та медичних виробів постами (маніпуляційними кімнатами), початі 28 березня 2025 року та 01 липня 2025 року, містять відомості про облік фактично отриманих і використаних лікарських засобів та медичних виробів.
З показань допитаних судом окремо одна від одної свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 встановлене, що ОСОБА_6 є волонтером від Благодійної організації «Благодійний фонд «Комітет медичної допомоги в Закарпатті», а ОСОБА_7 та ОСОБА_8 - самостійними волонтерами, які з лютого 2022 року надають допомогу військовим, які проходять лікування в опіковому відділенні - спочатку КМЛ №8, а після об`єднання лікарень - КНП №16. Допомога полягає у задоволенні побутових потреб військових, наданні психологічної допомоги, а також і у періодичному придбанні ліків. У період літа-осені 2025 року вони періодично на усні запити медичного персоналу придбавали власним коштом ті чи інші ліки, в тому числі знеболювальні, та передавали до відділення, однак ніякими документами це не оформлювалося. Вважають, що якщо надходили запити на придбання ліків, то забезпечення лікарні не є достатнім, однак доступу до відповідної документації лікарні не мають та про офіційний стан справ з забезпеченням потреби відділення в ліках не обізнані.
Суд першої інстанції, з`ясувавши вірно характер спірних правовідносин, керувався нормами ст.3,4, 139,147,148,149 КЗпП, з чим погоджується і колегія суддів.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції правомірно встановив, виходячи з фактичних обставин справи, що позивач як завідувач відділенням, будучи зобов`язаним посадовою інструкцією забезпечувати своєчасне отримання та зберігання лікарських засобів, медичних виробів, достеменно знаючи про свій обов`язок та про настання також передбаченої посадовою інструкцією персональної дисциплінарної відповідальності за неналежне виконання або невиконання посадових обов`язків, помилкові дії чи бездіяльність, не вжив заходів щодо забезпечення наявності знеболювальних ліків у очолюваному ним відділенні. Таким чином, в його діях наявний і доведений факт дисциплінарного проступку, за який відповідачем було накладене дисциплінарне стягнення у вигляді догани.
При цьому наявність або відсутність на складі ліків не має вирішального значення для кваліфікації дій ОСОБА_1 , оскільки за посадовими обов`язками, закріпленими інструкцією, саме він має вживати дії на забезпечення своєчасного отримання та зберігання лікарських засобів, медичних виробів відділенням, що в даному випадку полягає у складенні та надсиланні відповідної заявки (вимоги) про надання за потребою ліків з аптечного складу безпосередньо до опікового відділення, а не в усному повідомленні про відсутність ліків в розмові з радником голови Дніпропетровської обласної ради, і вжиття таких дій має бути підтверджене відповідними доказами.
В даній справі позивачем не надано суду доказів складання та направлення заявок, вимог, звернень тощо, спрямованих на забезпечення відділення знеболювальними засобами, не надано відмов на такі його заявки, з чого суд першої інстанції вважав встановленим факт невиконання ОСОБА_1 вимог посадової інструкції завідувача відділенням в цій частині. Показання допитаних судом за клопотанням сторони позивача свідків не несуть доказового значення в контексті даної справи, оскільки свідки є волонтерами та не є особами, обізнаними про обсяг посадових обов`язків позивача та відповідність їхнього виконання вимогам посадової інструкції.
Разом з тим відповідачем результатами проведеного службового розслідування доведена перед судом бездіяльність позивача у вжитті заходів для забезпечення відділення знеболювальними препаратами та, відповідно, правомірність накладеного дисциплінарного стягнення.
Порушень процедури та строку притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності з боку відповідача судом не встановлено.
В той самий час суд першої інстанції не погоджується з висунутим позивачеві порушенням у вигляді невідповідності форми Журналу ведення обліку лікарських засобів та медичних виробів постами (маніпуляційними кімнатами) затвердженим формам за вимогами наказу МОЗ України від 09 вересня 2014 року №635. Наказ про застосування стягнення має містити мотивувальну частину з точним та обґрунтованим характером порушення трудової дисципліни, підстави притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності повинні бути відображені у наказі настільки чітко та обґрунтовано, щоб працівникові було зрозуміло, за що саме притягнуто його до відповідальності.
Суд першої інстанції зазначив, що оскаржуваний позивачем наказ не конкретизує, в чому саме полягає невідповідність фактично наявних Журналів у відділенні вимогам наказу МОЗ України від 09 вересня 2014 року №635, а з наданих копій журналів очевидної невідповідності судом не встановлено.
Колегія суддів повністю погоджується як зі встановленими фактичними обставинами справи, так і з висновками суду першої інстанції.
Доводи скаржника про порушення його трудових прав шляхом оголошення йому догани не знайшли свого підтвердження як в суді першої інстанції, так і при розгляді апеляційної скарги, а посилання скаржника на наявність у нього вченого ступеню доктора медичних наук та інших досягнень у його професії не тягнуть за собою безумовне скасування рішення суду першої інстанції, оскільки не спростовують висновків суду про наявність порушенням скаржником своїх посадових обов`язків, що встановленого в судовому засіданні.
Разом з цим твердження скаржника про замовний характер виданого наказу, упереджене ставлення до нього, створення штучних умов для подальшого звільнення не підтверджено жодним доказом, а доводи скаржника про його подальше звільнення не підтверджені, адже матеріали справи не містять наказу про його звільнення, як скаржник наголошував на цьому у своїй апеляційній скарзі.
Інші доводи апеляційної скарги зводяться до цитування скаржником встановлених судом першої інстанції обставин на підставі письмових доказів, наданих сторонами, а також засновуються на власній інтерпретації цих обставин, а тому колегія суддів вважає такі доводи безпідставними та зазначає, що обставини, на які посилається скаржник в апеляційній скарзі, вже були предметом розгляду судом першої інстанції і судом надано на ці доводи вичерпну відповідь.
Колегія суддів наголошує, що скаржником не зазначено жодних додаткових обґрунтувань чи нових доказів, що не були досліджені судом першої інстанції та чому не була надана правова оцінка. Такі доводи зводяться до викладення обставин справи із наданням коментарів та тлумаченням норм чинного законодавства на власний розсуд, висвітлення цих обставин у спосіб, що є зручним для скаржника, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції. 
Відповідно до статті 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції ( 995_004 ) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. 
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Таким чином, доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, щоб надавало підстави для застосування положень ст. 376 ЦПК України. 
Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.  
Керуючись ст. ст. 141, 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, –

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 — залишити без задоволення.
Рішення  Шевченківського районного суду м.Дніпра від 20 березня 2026 року— залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. 
Вступна та резолютивна частини постанови проголошені “30” червня 2026 року.
Повний текст постанови складено “08” липня 2026 року.

Головуючий:         В.С. Городнича

Судді:          М.Ю. Петешенкова

М.О. Макаров