Справа № 461/2092/26
Провадження № 2/466/3192/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(заочне)
27 серпня 2026 року м. Львів
Шевченківський районний суд м.Львова у складі:
головуючого судді Невойта П.С.,
секретар Степанюк Н.В.,
справа №461/2092/26
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и в :
15 травня 2026 року з Галицького районного суду м. Львова надійшли матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Позика» до ОСОБА_1 , в якому позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованості за кредитним договором №47298551 від 29.10.2021 в розмірі 16 008, 00 грн., 2 662,40 грн. судового збору та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5 500, 00 грн.
В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 29.10.2021 між ТОВ «ФК «Ірбіс» та ОСОБА_1 було укладено Кредитни договір №47298551, який підписано одноразовим ідентифікатором, на умовах строковості, зворотності та платності, відповідно до якого відповідачу перераховані кредитні кошти у розмірі 4 600,00 грн.
Окрім цього, 01 вересня 2025 року між ТОВ «ФК «Ірбіс» та ТОВ «ФК «Позика» було укладено Договір факторингу №01092025/1, за яким відступлені права вимоги за кредитним договором №47298551 від 29.10.2021. 
Представник позивача зазначила, що відповідач, отримавши кредитні кошти, не виконав свого обов`язку щодо своєчасного їх повернення, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 16 008,00 грн, з яких 4 600,00 грн – за тілом кредиту та 11 408,00 грн. – за процентами. Просив суд стягнути відповідну заборгованість з відповідача на користь позивача, а також судові витрати.
Відповідач правом подання відзиву не скористався.
Ухвалою судді від 28.05.2026 у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін.
Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 27.08.2026 постановлено проводити заочний розгляд справи.
Учасники справи в судове засідання не викликалися.
У поданій позовній заяві сторона позивача просить розгляд справи здійснювати у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити в повному обсязі, щодо заочного розгляду справи не заперечує.
Зі сторони відповідача жодних заяв, клопотань не надходило.
Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.
З`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази суд дійшов наступного висновку.
Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Судом встановлено, що 29 жовтня 2021 року між ТОВ «ФК «Ірбіс» та ОСОБА_1 в електронній формі, шляхом підписання електронним підписом, шляхом відтворення однора- зового ідентифікатора 663770, укладено Договір про надання фінансового кредиту №47298551.
Відповідно до п.3.1 договору ТОВ «ФК «Ірбіс» надає ОСОБА_1 (клієнт) кредит у розмірі 4 600,00 грн., з оплатою по процентній ставці, що вираховується в наведеному графіку згідно п.3.2 цього договору, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити передбачені цим договором проценти у строки та на умовах даного договору.
Пунктом 3.2 договору визначено графік (порядок та умови надання кредиту) та передбачено, що за користування кредитом клієнт зобов`язаний сплатити Товариству стандартну процентну ставку у розмірі 3%. Стандартна процентна ставка застосовується у межах строку, визначеного у п.4.2. цього договору та у межах нового стандартного періоду строку кредитування, якщо відбулось продовження строку кредитування за ініціативою клієнта. При цьому, клієнт може скористуватись пільговим періодом та отримати пільгову процентну ставку (знижку) на умовах, визначених в п.п.3.2.1, 3.2.2. п.3.2. цього договору: пільговий період 22 календарних днів з 29 жовтня 2021 року по 20 листопада 2021 року, пільгова процентна ставка 2%; стандартний період 68 календарних днів з 21 листопада 2021 року по 27 січня 2022 року, стандартна процентна ставка 3%.
Згідно з п.4.1, 4.2. договору видача (надання) Товариством кредиту клієнту за цим договором проводиться протягом трьох операційних банківських днів з моменту укладення цього договору шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок клієнта, операції за яким можуть здійснюватися з використанням платіжної картки, реквізити якої зазначені клієнтом в особистому кабінеті, та, яка визначена клієнтом у якості основної платіжної картки. Клієнт зобов`язується повністю повернути кредит та сплатити відсотки, що були нараховані за кредитом до 27 січня 2022 року шляхом перерахування відповідної суми на поточний рахунок Товариства.
Пунктом 11 Кредитного договору визначено строк дії договору до 27 січня 2022 року, але в будь-якому випадку до повного виконання клієнтом зобов`язань за цим договором.
Додатком №1 до договору про надання фінансового кредиту №47298551 від 29 жовтня 2021 року є таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит.
Зі змісту довідки про ідентифікацію ТОВ ФК «Ірбіс» вбачається, що клієнт ОСОБА_1 ідентифікований ТОВ «ФК «Ірбіс». Акцепт договору позичальником здійснено одноразовим ідентифікатором 663770, дата відправки ідентифікатора позичальнику 10/29/2021, номер телефону/електронна пошта, на яку було відправлено ідентифікатор – 0682720764.
Факт перерахування кредитних коштів відповідачу підтверджується повідомленням за вих. №3152_251024112906 від 24 жовтня 2025 року, наданим ТОВ «Універсальні платіжні рішення», з якого вбачається, що 29 жовтня 2021 року о 15:09:31 здійснено переказ коштів в розмірі 4 600,00 грн. на картку НОМЕР_1 , номер транзакції в системі iPay.ua 116917119.
01 вересня 2025 між ТОВ «ФК «Позика» та ТОВ «ФК «Ірбіс» було укладено договір факторингу №01092025/01, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Ірбіс» відступило на користь ТОВ «ФК «Позика» права вимоги, зазначені в реєстрі прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та сплатити клієнту суму фінансування за таке відступлення на умовах, визначених цим договором.
Відповідно до витягу з додатку №1 до договору факторингу №01092025/01 від 01 вересня 2025 року ТОВ «ФК «Ірбіс» відступило ТОВ «ФК «Позика» право вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №47298551 від 29 жовтня 2021 року в сумі 16 008 грн, з яких: 4 600,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 11 408,00 грн. заборгованість за відсотками.
Відповідно до представленого представником позивача розрахунку заборгованості за договором фінансового кредиту №47298551 від 29 жовтня 2021 року загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем, становить 16 008 грн, з яких: 4 600,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 11 408,00 грн. заборгованість за відсотками. Проценти нараховано за період з 29 жовтня 2021 року по 27 січня 2022 року.
За змістом статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України).
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 Цивільного кодексу України).
Частиною першою статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 Цивільного кодексу України).
Частиною другою статті 1050 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина перша статті 1077 Цивільного кодексу України).
Статтею 1078 Цивільного кодексу України передбачено, що предметом договору факто- рингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Судом установлено, що дійсно 29 жовтня 2021 року між ТОВ «ФК «Ірбіс» (як кредитором) та ОСОБА_1 (як позичальником) укладено договір фінансового кредиту №47298551, за умовами якого товариство надає споживачу грошові кошти у кредит у розмірі 4 600,00 грн.
Право вимоги за вказаним кредитним договором перейшло до ТОВ «ФК «Позика» на підставі укладеного між ТОВ «ФК «Ірбіс» та ТОВ «ФК «Позика» договору факторингу від 01 вересня 2025 №01092025/01.
Враховуючи наявні в матеріалах справи копії договорів факторингу, витягів з реєстру прав вимоги, доказів плати за відступлення права вимоги, суд вважає, що позивач, як новий кредитор, набув прав вимоги до відповідача за договором фінансового кредиту №47298551, а тому має право звернутись із вимогами про стягнення заборгованості за цим кредитним договором.
Згідно з представленими суду розрахунком заборгованості за договором фінансового кредиту №47298551 заборгованість відповідача перед позивачем становить 16 008,00 грн, з яких 4 600,00 грн. – за тілом кредиту та 11 408,00 грн. – за процентами.
Розрахунок заборгованості не оспорюється, суд вважає його таким, який проведений правильно.
З огляду на викладене, позовні вимоги є підставними та підлягають задоволенню.
Щодо судового збору, суд зазначає наступне.
Позивач сплатив судовий збір у сумі 2 662,40 грн, який, згідно з статтею 141 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку із задоволенням позову, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Щодо витрат на професійну правничу допомогу.
За правилами частини другої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
У позовній заяві зазначено про понесення позивачем витрат на правничу допомогу у розмірі 5 500,00 грн, які представник позивача просив стягнути з відповідача на користь позивача, на підтвердження чого надав копію договору про надання правової допомоги від 02 січня 2026 року №39493634/03, копію Додаткової угоди №47298551 від 16 лютого 2026 року до Договору про надання правової допомоги від 02 січня 2026 року №39493634/03, копію детального опису робіт (наданих послуг) , копію акту надання послуг на підтвердження факту надання правової допомоги від 16 лютого 2026 року.
Системний аналіз норм статей 137, 141 Цивільного процесуального кодексу України дає підстави для висновку, що вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат.
У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц вказано, що з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Ураховуючи предмет і підстави заявленого позову, який розглянуто судом у порядку спрощеного позовного провадження, незначну складність справи, усталену судову практику з розгляду цієї категорії справ, обсяг виконаних адвокатом робіт, яка полягала у письмовій консультації, правовому аналізі обставин спірних правовідносин, складанні позовної заяви, суд вважає, що розмір заявлених витрат на правничу допомогу є завищеним.
Враховуючи принципи розумності і співмірності, складність справи, обсяг фактично наданих адвокатом послуг, обґрунтованість та пропорційність розміру заявлених витрат на правничу допомогу, які позивач поніс до предмета спору, суд дійшов висновку наявність підстав для часткового відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в сумі 2 500,00 грн.
Керуючись статтями 6-80, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273 Цивільного процесуального кодексу України, суд
у х в а л и в :
Позовні вимоги задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» заборгованість за договором фінансового кредиту №47298551 від 29 жовтня 2021 року у розмірі 16 008,00 (шістнадцять тисяч вісім гривень 00 коп.).
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» 2 662,00 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн. 40 коп. судового збору.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 500,00 (три тисячі п`ятсот гривень 00 коп.)
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.
Рішення суду може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика», місцезнаходження: 07406, Київська область, м. Бровари, вул. Симона Петлюри, буд. 21/1, ЄДРПОУ 39493634.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Повне судове рішення складено 27 серпня 2026 року, що є датою його ухвалення за відсутності учасників справи, як це передбачено ч.5 ст.268 ЦПК України.
Суддя | | П.  С.  Невойт