Справа №201/4576/26
Провадження № 3/201/1038/2026

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 липня 2026 року м. Дніпро
Суддя Соборного районного суду міста Дніпра Мельниченко С.П., за участі секретаря судового засідання Ковальчук А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з ДПП УПП в Дніпропетровській області, стосовно  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, фізичної особи-підприємця, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , притягнутого за ст. 124 КУпАП, –
ВСТАНОВИВ:
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 , 21 березня 2025 року о 12 годині 36 хвилин, керуючи транспортним засобом «Mitsubishi Pajero», д.н.з. НОМЕР_1 , за адресою: м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги, 70, перед початком руху, та зміною напрямку руху, не переконався, що це буде безпечним та здійснив зіткнення з транспортним засобом BMW Х3М д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався прямо по дорозі, не змінюючи напрямок руху. Після чого, транспортний засіб BMW Х3М д.н.з. НОМЕР_2 здійснив некерований рух, та здійснив наїзд на металеві стовпчики в кількості 4-х шт., внаслідок чого обидва транспортних засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 10.1 Правил дорожнього руху України, спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження транспортному засобу, а також іншому майну, та вчинив адміністративне правопорушення відповідальність за яке передбачена ст.124 КУпАП.
У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що 21.03.2026 року близько 12 год. 36 хв. перебуваючи з адаресою: м.Дніпро на вул. Набережна Перемоги, 70, мав намір виконати розворот у напрямку центральної частини міста. За його словами, автомобіль під його керуванням перебував у нерухомому стані на першій (крайній правій) смузі поблизу виїзду з дворової території між житловими комплексами «Набережний квартал» та «Victory Hall». Перед початком руху він пропустив основний потік транспортних засобів, які почали рух на дозволений сигнал світлофора, після чого увімкнув покажчик лівого повороту та розпочав маневр зі швидкістю приблизно 20–30 км/год. При цьому, зі слів останнього, той спостерігав за транспортними засобами, які рухалися другою, третьою та четвертою смугами, а автомобіль BMW Х3М під керуванням ОСОБА_2 , що рухався четвертою смугою, перебував на значній відстані орієнтовно в районі світлофора на 1-му масиві.
ОСОБА_1 додав, що здійснював маневр поступово та з постійним візуальним контролем дорожньої обстановки. Приблизно кожні дві секунди він оцінював ситуацію зліва та, перетинаючи другу смугу руху, повторно переконався, що автомобіль BMW Х3М перебуває на безпечній відстані. Зазначив, що в момент, коли він на автомобілі майже завершив перетин третьої смуги та почав виїжджати на четверту смугу, відчув сильний удар у задню ліву частину транспортного засобу. 
Під час дослідження фотоматеріалів у суді ОСОБА_1 звернув увагу на те, що пошкодження на його автомобілі починаються з крайнього лівого заднього крила, проходять по задніх та передніх лівих дверях і закінчуються на передньому лівому крилі. Характер контакту він охарактеризував як дотичний.
Також, ОСОБА_1 зауважив, що винуватцем дорожньо-транспортної пригоди вважає водія автомобіля BMW Х3М ОСОБА_2 , оскільки, на його думку, він не мав можливості передбачити порушення Правил дорожнього руху з боку останнього. Зі слів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 допустив порушення пункту 12.4 ПДР України, оскільки, відповідно до висновку експертизи, рухався зі швидкістю 106 км/год при дозволеній швидкості 50 км/год. Крім того, ОСОБА_1 додав, що ОСОБА_2 порушив вимоги пункту 12.3 ПДР України, оскільки не вжив заходів для зменшення швидкості або об`їзду перешкоди, незважаючи на те, що друга та третя смуги руху, за його оцінкою, були вільними.

Захисники Ткачук О.В. та Боровик О.О., які представляють інтереси ОСОБА_1 у судовому засіданні спочатку підтримали позицію свого підзахисного та зазначили, що дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення Правил дорожнього руху України водієм автомобіля BMW X3M ОСОБА_2 , оскільки на момент початку маневру автомобіль останнього перебував на значній відстані від місця виїзду автомобіля ОСОБА_1 , у зв`язку з чим ОСОБА_1 не створив перешкоди для руху. При цьому вони посилалися на висновок автотехнічної експертизи, відповідно до якого ОСОБА_2 рухався зі швидкістю близько 106 км/год за дозволених 50 км/год, чим, на думку сторони захисту, порушив вимоги пунктів 12.3 та 12.4 Правил дорожнього руху України.
Крім того, захисники звертали увагу суду на характер механічних пошкоджень автомобіля ОСОБА_1 , зазначаючи, що удар був завданий у задню ліву частину транспортного засобу, що, на їхню думку, свідчить про майже завершений маневр. 
В подальшому ОСОБА_1 подав клопотання про закриття провадження на підстав ст. 38 КУпАП, так як закінчились строки притягнення до адміністративної відповідальності. Наполягав на тому, щоб суд не встановлював його винуватість чи невинуватість, просив залишити без розгляду всі заявлені ним раніше клопотання про виклик свідків та призначення експертизи. Захисники це клопотання підтримали. 

У судовому засіданні ОСОБА_2 пояснив, що 21.03.2026 року керував належним йому автомобілем BMW X3M та рухався по вул. Набережна Перемоги у напрямку свого місця проживання, займаючи крайню ліву (четверту) смугу руху. За його словами, він рухався зі швидкістю близько 50 км/год, не здійснював зміни смуги руху та дотримувався обраної траєкторії. До моменту виникнення небезпеки дорожню обстановку він оцінював як безпечну. Як зазначив останній, у певний момент він помітив автомобіль Mitsubishi під керуванням ОСОБА_1 , який почав перетинати проїзну частину навпростець, переміщуючись із другої смуги в напрямку третьої та четвертої смуг руху.
Також, потерпілий додав, що маневр водія ОСОБА_1 був для нього раптовим та неочікуваним, унаслідок чого зазначений транспортний засіб опинився безпосередньо перед автомобілем BMW X3M. Усвідомивши небезпеку зіткнення на межі третьої та четвертої смуг руху, він негайно застосував екстрене гальмування, однак через незначну відстань до перешкоди, яку він оцінив приблизно у 10–15 метрів, уникнути дорожньо-транспортної пригоди не зміг. Потерпілий наголосив, що не мав наміру здійснювати будь-яке випередження перед іншим транспортним засобом, а лише намагався вжити всіх можливих заходів для запобігання зіткненню, залишаючись у межах своєї смуги руху.
Також, потерпілий зауважив, що зіткнення відбулося внаслідок контакту передньої частини автомобіля BMW X3M з лівою боковою частиною автомобіля Mitsubishi, зокрема в районі водійських та пасажирських дверей. Після зіткнення, автомобіль BMW став некерованим, у результаті чого його винесло та було пошкоджено чотири металеві стовпчики. 
ОСОБА_2 категорично заперечив твердження ОСОБА_1 про те, що після пригоди він нібито сказав фразу: «Я думав, що встигну проскочити», зазначивши, що не пам`ятає подібної розмови. Водночас він повідомив, що після дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 , одразу почав стверджувати про рух автомобіля BMW зі швидкістю 160–180 км/год, а також погрожував викликати представників ТЦК та СП.
У судовому засіданні ОСОБА_2 пояснив, що не погоджується з винесеною щодо нього постановою про перевищення швидкості та заперечує достовірність висновку експертного дослідження, наданого ОСОБА_1 , відповідно до якого швидкість автомобіля BMW становила 106 км/год. В подальшому подав докази про скасування винесеної відносно нього постанови у справ про адміністративне правопорушення. 
Крім того ОСОБА_2 зауважив той факт, що під час оформлення дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 , неодноразово змінював свої пояснення, які надавав працівникам патрульної поліції. 

Представник потерпілого Тертишна К.О., яка представляє інтереси ОСОБА_2 у судовому засіданні підтримала позицію потерпілого та вважала, що дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення ОСОБА_1 вимог пункту 10.1 Правил дорожнього руху України. На її думку, перед початком маневру розвороту останній не переконався у безпечності своїх дій та створив перешкоду для руху автомобіля потерпілого.
Представник потерпілого зазначила, що предметом розгляду у даному провадженні є дотримання ОСОБА_1 вимог Правил дорожнього руху під час виконання маневру, тоді як питання щодо технічної можливості ОСОБА_2 уникнути зіткнення або об`їхати перешкоду, на її думку, не мають правового значення для вирішення питання про винуватість обвинуваченого. 
Крім того, ОСОБА_3 заперечувала проти використання окремих доказів, поданих стороною захисту, зокрема фотографій пошкоджень автомобіля ОСОБА_1 та відеозаписів із бодікамер працівників поліції, вважаючи їх неналежними для встановлення механізму дорожньо-транспортної пригоди. Водночас, посилаючись на висновок автотехнічної експертизи, наданої стороною потерпілого, зазначила, що відеозаписи з відкритих джерел зазнали змін, у зв`язку з чим не можуть бути використані для достовірного визначення швидкості руху автомобіля ОСОБА_2 .

Також під час судового розгляду ОСОБА_1 подав клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП.
В обґрунтування клопотання зазначив, що подія, яка стала підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення, мала місце 21.03.2026 року, тоді як на момент розгляду справи сплив тримісячний строк накладення адміністративного стягнення, визначений частиною другою статті 38 КУпАП. Посилаючись на положення пункту 7 частини першої статті 247 КУпАП, ОСОБА_1 вказував, що у разі закінчення строків притягнення до адміністративної відповідальності провадження у справі підлягає закриттю, а суд не вправі досліджувати докази, надавати їм оцінку чи вирішувати питання щодо наявності або відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.
У зв`язку з викладеним ОСОБА_1 просив суд закрити провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП без дослідження доказів та без встановлення наявності у його діях складу адміністративного правопорушення.

Захисники ОСОБА_4 та Боровик О.О., які здійснюють захист інтересів ОСОБА_1 , у судовому засіданні підтримали правову позицію свого підзахисного. Зазначили, що його винуватість у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення належними, допустимими та достатніми доказами не доведена. Водночас вказували, що безпосередньою причиною виникнення дорожньо-транспортної пригоди стали дії ОСОБА_2 , який, на їх переконання, керував транспортним засобом із перевищенням встановленої швидкості руху, що, як стверджувала сторона захисту, підтверджується висновком відповідної експертизи.
З огляду на наведені обставини та доводи, сторона захисту просила суд закрити провадження у справі у зв`язку із закінченням строків притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Потерпілий ОСОБА_2 та його представник у судовому засіданні не заперечували проти закриття провадження у справі відносно ОСОБА_1 у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП. Водночас вони наголошували, що вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення є повністю доведеною та підтверджується сукупністю належних, допустимих, достовірних і достатніх доказів, досліджених під час судового розгляду. На їх переконання, дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок грубого порушення ОСОБА_1 вимог пункту 10.1 Правил дорожнього руху України.
Крім того, потерпілий та його представник зазначили, що під час розгляду справи ОСОБА_1 та його захисники умисно затягували судовий розгляд, про що, на їх думку, свідчить систематичне подання заяв про відвід суддів, які здійснювали розгляд даного провадження, за відсутності належних та об`єктивно обґрунтованих підстав для їх задоволення. На думку потерпілої сторони, саме такі процесуальні дії стали однією з причин спливу строків притягнення до адміністративної відповідальності.
З огляду на викладене, потерпілий та його представник просили суд визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та закрити провадження у справі на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, визначених ст. 38 КУпАП.

Суд, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та вислухавши учасників провадження доходить висновку про винуватість ОСОБА_1 з огляду на наступне.

Згідно ч. 4 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.
Пунктом 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП імперативно встановлено, що провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

КУпАП чітко передбачає, що закінчення строків накладення адміністративних стягнень є підставою, що виключає провадження у справі на будь-якій стадії. Ця норма є імперативною і не передбачає обов`язку суду визначати питання вини чи невинуватості особи, оскільки по своїй суті є формою відмови держави від юридичного переслідування особи за вчинення адміністративного правопорушення.
Більш того, п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення. 
Логічне тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.
За положеннями статті 284 КУпАП, судовим рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є встановлення вини. Отже, наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення. Таким чином, вина осіб, що притягуються до адміністративної відповідальності, не встановлюється у справах, у яких провадження закривається.

Судом встановлено, що 21 березня 2025 року о 12 годині 36 хвилин на вул. Набережна Перемоги, 70 в м. Дніпро сталась дорожньо-транспортна пригода між автомобілем «Mitsubishi Pajero», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та автомобілем BMW Х3М д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , що видно з протоколу про адміністративне правопорушення; схеми місця дорожньо-транспортної пригоди від 21 березня 2026 року, на якій відображено розташування транспортних засобів, напрямки їх руху, місце первинного контакту та інші обставини дорожньо-транспортної пригоди; матеріалів відеозаписів із камер зовнішнього спостереження, на яких зафіксовано, що ОСОБА_1 починаючи рух з першої смуги перетнув три смуги та виїхав на четверту смугу по якій рухався ОСОБА_2 внаслідок чого сталось зіткнення автомобілів, після чого автомобіль BMW X3M втратив керованість, здійснив наїзд на чотири металеві стовпчики.
Також суду надано два висновки експертів один з яких встановив по відеозапису події швидкість автомобіля BMW Х3М д.н.з. НОМЕР_2 близько 106 км/год., а інший встановив неможливість визначення швидкості автомобіля через те, що відеозапис піддавався змінам. 

Дата події свідчить про те, що на момент розгляду справи в суді сплинули строки накладення адміністративного стягнення, передбачені статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення. У зв`язку з цим провадження у справі підлягає закриттю на підставі пункту 7 частини першої статті 247 КУпАП.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 38, 247 п. 7, 283, 284 КУпАП України, –
ПОСТАНОВИВ:
Провадження в справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП стосовно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП в зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

Постанову може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Соборний районний суд міста Дніпра протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Суддя:	С.П.Мельниченко