справа № 691/1380/24
провадження № 2/691/87/26

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2026 року	Городищенський районний суд  Черкаської області	

В складі :
головуючого судді Савенко О.М.
секретаря судового засідання Шмунь Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Городище Черкаської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення (в порядку цивільного судочинства),- 

встановив : 

ОСОБА_1 звернувся в Городищенський районний суд Черкаської області з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення (в порядку цивільного судочинства) .
Обгрунтовуючи позовну заяву позивач посилається на те, щоорганом досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_3 , 30 серпня 2022 року близько 09 години 30 хвилин, разом із своїм братом ОСОБА_2 прийшли до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що розташований по АДРЕСА_1 , у якому він перебував, де на ґрунті триваючих неприязних відносин, які виникли із останнім, реалізуючи свій злочинний умисел на протиправне заподіяння тілесних ушкоджень, діючи групою осіб без попередньої змови між собою, умисно, протиправно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, ОСОБА_2 своєю ногою завдав одного удару йому в область лівої ноги, внаслідок чого він отримав тілесні ушкодження у вигляді садна лівого колінного суглобу, яке відповідно до висновку експерта № 05-11-01/109 від 09 вересня 2022 року відноситься до легких тілесних ушкоджень. Також, органом досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_2 , 30 серпня 2022 року близько 09 години 30 хвилин, кулаком правої руки завдав йому одного удару в область спини із правої сторони, внаслідок чого він отримав тілесні ушкодження у вигляді синця правої поперекової ділянки, яке відповідно до висновку експерта № 05-11-01/109 від 09 вересня 2022 року відноситься до легких тілесних ушкоджень. Таким чином, в наслідок вчинення відносно нього кримінального правопорушення ОСОБА_3 та ОСОБА_2 спричинено майнової та моральної шкоди. Разом із цим, він поніс витрати на надання професійної правової допомоги наданої адвокатом Милаш Г.А. при зверненні до суду. Після спричинення йому тілесних ушкоджень, він мав погіршення здоров`я, безсоння, постійні головні болі та болі в різних частинах тіла куди його били, погіршення апетиту, серцебиття, схуд за 2 тижні на 3 кілограми, мав нервозоподібний стан та переживання пов`язане з отриманням тілесних ушкоджень та з проведенням досудового розслідування, внаслідок чого він 30 серпня 2022 року звертався до Комунального некомерційного підприємства «Городищенський центр первинної медико-соціальної допомоги» Городищенської міської ради, де йому було призначено лікування. 14 вересня 2022 року у зв`язку із погіршенням самопочуття в наслідок побиття, звернувся до Центру сімейної медицини «Лікар здоров`я» в місті Черкаси, де йому провели медичні дослідження. 17 вересня 2022 року він повторно проходив консультації лікаря та отримав лікування. Внаслідок чого, поніс витрати за оплату лікарських послуг, лікарських препаратів для покращення стану здоров`я та покупку бензину для заправки автомобіля. Все вище перелічене підтверджується доказами у справі. Разом із цим, під час нанесення йому братами ОСОБА_2 та ОСОБА_2 тілесних ушкоджень у різні частини тіла руками та ногами, у брудному взутті, та шарпання його за одяг, було пошкоджено та забруднено футболку та шорти, які він оцінює в 1300,00 грн.. А всього йому завдано майнової шкоди завданої внаслідок кримінального правопорушення в розмірі 7992,42 грн., із них: 1870,00 грн. - сплата за лікарські послуги, 2398,82 грн. - сплата за лікарські засоби, 2423,60 грн. - за бензин для поїздки до поліції та лікарні, 1300,00 грн. за пошкоджений одяг. Крім того, незаконними діями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 йому завдано моральної шкоди, яка виразилась у негативних емоціях та переживаннях з приводу побиття, стану постійної психоемоційної напруги, важкості виконання повсякденних обов`язків, знижений і нестійкий настрій, нервозність, дратівливість, порушення сну, гіпертонічні кризи, побоювання про майбутній стан здоров`я та життя вцілому, оскільки ОСОБА_2 та ОСОБА_2 є жителями міста Городище і постійно переслідують його та погрожують. Разом із цим, він зазнав приниження з боку ОСОБА_2 та ОСОБА_2 , оскільки спричинення йому тілесних ушкоджень відбулося в громадському місці - магазині «Віраж», де було багато людей ( наших спільних знайомих, які сьогодні є свідками по справі), чим його присоромили перед іншими чоловіками, оскільки він не міг дати відсіч по статурі більшим за нього двом чоловікам. Вказана ситуація та пов`язані із нею стреси позначилася на його здоров`ї, моральному виснаженню та стражданню, оскільки він дуже нервував та переживав цей період життя. Разом із цим, судова справа тривала з 2022 року по 2024 рік, чим обвинувачені затягували судові процеси своєю неявкою, або неявкою своїх захисників, що слугувало постійним перенесенням судових засідань, що призвело в результаті до закінчення строків притягнення до відповідальності та винесення ухвали суду про закриття кримінального провадження та залишення позовної заяви без розгляду. В судових засіданнях, в які прибували брати ОСОБА_2 та ОСОБА_2 останні вину не визнавали, вибачення в нього не просили та вели себе зухвало. Розмір відшкодування за завдану моральну шкоду він оцінює у 80000,00 грн.. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновлення стану. Для отримання професійної правничої допомоги та захисту своїх прав він звернувся до адвоката Милаш Г.А. та вони уклали договір про надання правової допомоги №86 від 03 вересня 2022 року. За участь адвоката під час проведення досудового розслідування та судового розгляду справи в суді ним сплачено 20000,00 грн.. Після постановлення ухвали суду про закриття кримінального провадження він звернувся до адвоката Милаш Г.А., та вони уклали договір про надання правової допомоги №50 від 27 листопада 2024 року, обумовили про подальшу участь в суді адвоката - представника позивача без присутності та участі позивача, в разі необхідності написання процесуальних документів: відповідей на відзив, заперечення, пояснення тощо. За що ним сплачено 6000,00 грн.. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Сума судових витрат, які він, як позивач поніс складає 26000,00 грн. за надання правничої допомоги. Просить стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 майнову шкоду завдану внаслідок вчинення кримінального правопорушення в розмірі 7992,42 грн., моральну шкоду - 80000,00 грн., витрати за надання професійної правничої допомоги – 26000,00 грн. (а.с.1-11).
Ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 04 грудня 2024 року у цивільній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання з викликом сторін до суду, з наданням відповідачам часу для подачі відзиву та пред`явлення зустрічного позову (а.с.53).
У підготовчому засіданні 28 травня 2025 року постановлено ухвалу суду про закриття підготовчого провадження та призначення судового розгляду (а.с.132-133).
24 березня 2026 року ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області задоволено клопотання представника відповідачів Гречухи В. І. про закриття провадження у зв`язку із смертю відповідача ОСОБА_2 , згідно з якою суд постановив судовий розгляд цивільної справи №691/1380/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення (в порядку цивільного судочинства) продовжити стосовно відповідача ОСОБА_3 .
Представник відповідача подав відзив на позовну заяву від 24 грудня 2024 року №ЕП-3090/26-Вх, в якій просив відмовити в повному обсязі в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про солідарне відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення (а.с.61-62).
Представник позивача ОСОБА_4 подала відповідь на відзив (а.с.73-86).
У судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 , будучи інформованими, не прибули, подали через канцелярію суду заяву від 04 лютого 2026 року про підтримання і задоволення позовних вимог, продовження і закінчення судового розгляду без їх участі.
Представник відповідача ОСОБА_5 надіслав заяву про розгляд справи без їх з відповідачем ОСОБА_6 присутності від 24 березня 2026 року №1742/26-Вх у зв`язку з хворобою ОСОБА_2 , що підтверджує довідкою сімейного лікаря (а.с.203) та участю адвоката Гречухи В.І. в іншому судовому засіданні (а.с.202). 
Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду. Близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).
З врахуванням вищезазначеного, суд, прийшов до висновку про можливість судового розгляду цивільної справи у сторін, як належно повідомлених про виклик до суду, остільки їх неявка не перешкоджає розгляду позовних вимог у їх відсутність та з врахуванням попередньо наданих суду пояснень. При прийнятті такого рішення суд, орієнтований і на судову практику Європейського Суду з прав людини, який у своїх рішеннях вказує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Так, згідно п. 41 рішення Європейського Суду з прав людини «Пономарьов проти України» заява № 3236/03 від 03 квітня 2008 року, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (п.27 рішення «Олександр Шевченко проти України» заява № 8371/02 від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України» заява №50966/99 від 14 жовтня 2003 року).
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін. 
Суд, розглянувши позов в межах заявлених позовних вимог, враховуючи згоду сторін на продовження судового розгляду без їх участі, дослідивши докази у справі, приходить до висновку, що позов обґрунтований, але підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. 
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
У відповідності до ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 
Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Позивач повинен зазначити і довести підстави позову, тобто обставини, з якими він, як з юридичними фактами, пов`язує свої матеріально-правові вимоги. 
Згідно ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободу від порушень і протиправних посягань.
Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. 
За приписами ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Тобто, порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.
Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльність особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Частиною першою статті 1177 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
Згідно ст. 1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно - курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.
За статтею 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвомабо іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала узв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.
При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
В п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
У відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, яка є джерелом національного законодавства, порушення прав людини тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, яка не може бути виправленою шляхом лише констатації судом факту порушення (ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ратифікована 17.07.1997).
Достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є визнаний судом факт порушення права (справедлива сатисфакція потерпілій стороні, справи «Савула проти України», №12868/05, рішення від 10.12.2009; «Войтенко проти України», № 18966/02, рішення від 29.06.2004). Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.
Відповідно до роз`яснень, наданих Верховним Судом у справах вищевказаної категорії з відповідними позовними вимогами, моральна шкода може полягати у приниженні честі, гідності, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, при настанні інших негативних наслідків.
Судом встановлено із змісту вивчених та досліджених судом доказів і пояснень сторін у справі в судових засіданнях із їх участю, що згідно з копією паспорта громадянина України Серія НОМЕР_1 виданого Городищенським РВ УМВС України в Черкаській області 07 травня 1997 року ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , одружений, зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 (а.с.12-13), присвоєно ідентифікаційний код 2970518790 (а.с.14). Пошкодження майна позивача підтверджено фотознімками до справи на яких зображено одяг із пошкодженнями (а.с.15-17). Відповідно огляду терапевта Комунального некомерційного підприємства «Городищенський центр первинної медико-санітарної допомоги» Городищенської міської ради від 30 серпня 2022 року ОСОБА_1 скаржився на головні болі, серцебиття, запаморочення при зверненні до лікаря за медичною допомогою (а.с.19). Звернення позивача за медичною допомогою та витрати на неї підтверджуються актом наданих послуг від 14 вересня 2022 року Центру сімейної медицини «Лікар здоров`я» (а.с.20-21), результатами досліджень від 14 вересня 2022 року лабораторії «СІНЕВО» (а.с.22), консультацією лікаря-ендокринолога від 14 вересня 2022 року (а.с.23), актом наданих послуг консультації лікаря-ендокринолога від 17 вересня 2022 року (а.с.24-25), чеками про покупку лікарських засобів (а.с.26-27). Відповідно договору №86 про надання правової допомоги від 03 вересня 2022 року між позивачем та адвокатом Милаш Г.А. в межах кримінального провадження №12022255380000166 від 01 вересня 2022 року (а.с.28-32), додаткової угоди №1 до договору про надання правової допомоги №86 від 03 вересня 2022 року вартість послуг складала 20000,00 грн. (а.с.33), які згідно рахунку - фактури та квитанції до прибуткового касового ордера №1 були сплачені ОСОБА_1 (а.с.34-35). Ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 10 жовтня 2024 року ОСОБА_2 та ОСОБА_2 у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1ст.28, ч.1ст.125 КК України і про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1ст.28, ч.1ст.125 КК України було звільнено від кримінальної відповідальності на підставі п.1 ч.1 ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а цивільний позов ОСОБА_1 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення (у порядку ст.128 КПК України), залишити без розгляду та роз`яснити потерпілому право пред`явити його у порядку цивільного судочинства (а.с.37-39). Відповідно договору №50 про надання правової допомоги від 27 листопада 2024 року між позивачем та адвокатом Милаш Г.А. (а.с.44-47), додаткової угоди №1 до договору про надання правової допомоги №50 від 27 листопада 2024 року вартість послуг складала 26000,00 грн. (а.с.48), були сплачені ОСОБА_1 відповідно рахунку фактури, акту виконаних робіт, квитанції від 02 грудня 2024 року в розмірі 20000,00 грн.(а.с.40). Згідно листа виконавчого комітету Городишенської міської ради №01-02-31/6832 від 10 грудня 2024 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_3 (а.с.57). Відповідно свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_2 виданого Городищенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Черкаському районі Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , актовий запис №593 (а.с.192). Відповідно заперечення на клопотання (заяву) від 04 лютого 2026 року №ЕС5921/26-Вх представника позивача ОСОБА_4 , просить стягнути із відповідача ОСОБА_2 майнову та моральну шкоду завдану внаслідок вчинення кримінального правопорушення в розмірі 56996,21 грн. (а.с.193-194). 
Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Із змісту досліджених судом письмових доказів, суд, вбачає можливим зробити висновок, що за обставин вказаних в обвинувальному акті у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1ст.28, ч.1ст.125 КК України і про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1ст.28, ч.1ст.125 КК України, - могла мати місце подія зафіксована правоохоронними органами 30 серпня 2022 року про те, що близько 09 години 30 хвилин, коли ОСОБА_2 та ОСОБА_6 прийшли до магазину «Віраж», що розташований по АДРЕСА_1 , і де на ґрунті триваючих неприязних відносин, які виникли із ОСОБА_1 , вони протиправно заподіяли останньому тілесні ушкоджень, шляхом завдання одного удару йому в область лівої ноги, внаслідок чого він отримав тілесні ушкодження у вигляді садна лівого колінного суглобу, яке відповідно до висновку експерта № 05-11-01/109 від 09 вересня 2022 року відноситься до легких тілесних ушкоджень, та кулаком правої руки завдали йому одного удару в область спини із правої сторони, внаслідок чого він отримав тілесні ушкодження у вигляді синця правої поперекової ділянки, яке відповідно до висновку експерта № 05-11-01/109 від 09 вересня 2022 року відноситься до легких тілесних ушкоджень, - і буде обґрунтованим стверджувати, що  після протиправних дій у виді побиття, звичний уклад життя ОСОБА_1 був значно порушений, що виразилось у порушенні нормальних життєвих буднів, проблемах із здоров`ям, заподіянні стресу та душевних страждань і призвело до непередбачуваних витрат. 
У кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1ст.28, ч.1ст.125 КК України і про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1ст.28, ч.1ст.125 КК України, позивач ОСОБА_1 , був залучений як потерпілий, та звертався із цивільним позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди в рамках кримінального провадження, але обвинувачених було звільнено судом від кримінальної відповідальності на підставі п.1 ч.1 ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а цивільний позов ОСОБА_1 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення (у порядку ст.128 КПК України), залишено без розгляду з роз`ясненням права подати в порядку цивільного судочинства. 
Згідно ч. 6 ст. 82ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Відповідно до ст.1166ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, тому позовні вимоги ОСОБА_1 щодо відшкодування матеріальної і моральної шкоди узгоджуються із встановленими і зафіксованими обставинами і фактами органом досудового розслідування, проведенням досудового розслідування, складанням обвинувального акту і направлення його для розгляду до суду.
Згідно із ст. 1167ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Проаналізувавши зміст письмових доказів у справі, суд встановив, що під час судового розгляду кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1ст.28, ч.1ст.125 КК України і про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1ст.28, ч.1ст.125 КК України - обвинувачені ОСОБА_6 і ОСОБА_6 та їх захисник Гречуха В.І. звернулися до суду з клопотаннями про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, а цивільний позов просили залишити без розгляду. За такого перебігу обставин, суд, бере до уваги, що звертаючись до суду із клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності при наявності цивільного позову потерпілого, обвинувачені розуміли, були обізнані із своїми правами, остільки судом їм були вручені пам`ятки про їх права і обов`язки, як цивільних відповідачів за позовною заявою, і вони при зайнятій позиції про не визнання позовних вимог цивільного позивача, потерпілого, мали вживати всіх передбачених процесуальних прав для доведення своєї невинуватості у вчиненні кримінальних правопорушень, проте зайняли іншу позицію, в результаті якої суд, має свої обов`язком вирішити цивільний спір про право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, компенсацію судових витрат за поданою позивачем позовною заявою в порядку цивільного судочинства.
У разі звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК та закриття кримінального провадження цивільний позов у кримінальному провадженні не підлягає вирішенню по суті та може бути розглянутий у порядку цивільного судочинства. 
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою.
У постанові Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 398/571/15-ц зроблено висновок про те, що звільнення від кримінальної відповідальності в контексті розглядуваного правового інституту не свідчить про виправдання особи, про визнання її невинною у вчиненні злочину. У такому випадку КК України виходить із встановлення факту вчинення особою кримінально-караного діяння, а тому вказані підстави звільнення від кримінальної відповідальності є нереабілітуючими.
У постанові Верховного Суду від 16.08.2021 у справі № 644/7193/17 зроблено висновок про те, що залишення позову без розгляду не перешкоджає потерпілому звернутися з цим позовом в порядку цивільного судочинства, оскільки закриття справи на підставах, зазначених у п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК, не звільняє особу від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями моральну шкоду.
Частина 1 ст. 15 ЦК України, закріплює право кожної особи на захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Одним із способів такого захисту, відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, є відшкодування моральної (немайнової) шкоди, що гарантується в першу чергу Конституцією України, а також Цивільним Кодексом і відповідними законами України. Частинами 1-3 статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При цьому враховуються вимоги розумності і справедливості. Разом з тим, моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз (правова позиція Верховного Суду України № 6-28008св10 від 13.07.2011 року). 
При прийнятті рішення, суд бере до уваги обставини у справі про те, що відповідно свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_2 виданого Городищенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Черкаському районі Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , актовий запис №593 (а.с.192) і відповідно суд вирішує позовні вимоги позивача стосовно лише відповідача ОСОБА_3 .
Із пояснень ОСОБА_2 в підготовчому та судовому засіданні, як відповідача, встановлено, що він не визнає своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, не бажає відшкодовувати шкоду позивачу, остільки таку не спричиняв, не заперечуючи при цьому факту неприязних відносин із потерпілим ОСОБА_1 .. 
Стаття 2 Конвенції передбачає, що право кожного на життя охороняється законом, а згідно зі статтею 13 кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, були порушені, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Відповідно до статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь та гідність, недоторканість і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. 
Статтею 49 Конституції України передбачено, що кожен має право на охорону здоров`я, медичну допомогу та медичне страхування. Охорона здоров`я забезпечується державним фінансуванням відповідних соціально-економічних, медико-санітарних i оздоровчо-профiлактичних програм.
З огляду на зазначене та обставини справи, суд вважає, що в даному конкретному випадку з врахуванням встановленого органом досудового розслідування факту вчинення умисних протиправних дій стосовно потерпілого, які залишилися не спростованими в ході судового розгляду кримінального провадження, є доцільним стягнути частково, пропорційно розміру заявлених позовних вимог, з відповідача ОСОБА_6 на користь позивача ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі: пошкодженого та забруднених футболки і шортів, які він оцінює в 1300,00 грн., остільки його били у різні частини тіла руками та ногами у брудному взутті, шарпали за одяг, оплати за лікарські послуги 935,00 грн., оплати за придбані лікарські засоби 1199,41 грн., витрати на придбання бензину для поїздок в поліцію та лікарні 1211,80 грн., а всього майнової шкоди завданої внаслідок кримінального правопорушення в розмірі 4646,21 грн.. 
Так, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. 
Суд робить висновок, що факт заподіяння відповідачем ОСОБА_6 позивачу ОСОБА_1 моральної шкоди є безсумнівним, її наслідки у вигляді душевних переживань позивача залежать від особливостей його емоційно-розумового сприйняття внаслідок злочинних дій відповідача та перенесених ним у зв`язку з цим страждань, приниження гідності як особи при вчиненні таких дій у загальному громадському місці біля магазину, нанесення тілесних ушкоджень двома особами по відношенню до однієї, відсутність можливості в такій ситуації захищати себе повноцінно, нанесення отриманих тілесних ушкоджень потерпілому перебуває у прямому причинному зв`язку із тяжкістю заподіяних тілесних йому ушкоджень та подальшою потребою звертатися за медичною допомогою, причетність ОСОБА_2 до вчинення протиправних дій по відношенню до потерпілого встановлена органом досудового розслідування, в результаті чого було порушено кримінальне провадження. До складу розміру моральної шкоди отриманої позивачем, суд включає і обставини про неможливість протягом певного часу продовжувати активне життя, безсоння, постійні головні болі та болі в різних частинах тіла куди його били, підвищення серцебиття, втрата ваги, нервозоподібний стан через збудження про приниження честі в громадському місці. Всі ці фактори ризику можуть утворювати моральну шкоду для потерпілого і заслуговують на увагу суду.
Висновок експерта у кримінальному провадженні є допустимим доказом у цивільній справі, якщо містить інформацію щодо предмета доказування, незважаючи на те, що на момент розгляду справи вирок у кримінальній справі не ухвалений. Водночас, отриманий відповідно до вимог закону висновок експерта у кримінальному провадженні, є письмовим доказом у цивільній справі, якому суд має надати оцінку та мотивувати, чи визнає доказ, чи відхиляє його. В основу заявленого позивачем ОСОБА_1 розміру завданої моральної шкоди 40000 грн, пропорційно до розміру 80000 грн. було покладено і дані із висновку № 05-11-01/109 від 09 вересня 2022 року, у якому експерт підтвердив отримання тілесних ушкоджень потерпілим ОСОБА_1 від дій відповідача, обвинуваченого ОСОБА_2 .. Суд враховує при визначенні розміру моральної шкоди і ці фактичні обставини справи, тривалість розладу здоров`я позивача внаслідок протиправних дій ОСОБА_2 , які призвели до вимушених змін у житті позивача, створили певну глибину фізичних і душевних переживань, але при цьому його визначає з дотриманням відповідності засадам розумності, виваженості та справедливості. 
З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачу, винними діями відповідача, дійсно спричинена моральна шкода, але її розмір в грошовому виразі може відповідати сумі в 30000,00 грн., а тому його слід зменшити.
Щодо судових витрат, то суд вважає наступне. 
Цивільний позивач у кримінальному провадженні звільняється від сплати судового збору за подання позову про відшкодування будь-якої шкоди, завданої в результаті вчинення кримінального правопорушення. Враховуючи, те, що позивач звільнений від сплати судового збору, то з відповідача на користь Держави підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції в розмірі 1331,20 грн.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Позивач, до закінчення судового розгляду, надав розрахунки понесених судових витрат, які суд вважає такими, що підлягають до часткового задоволення. 
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. 
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
У статті 133 ЦПК України перелічено види судових витрат. Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 та адвокат Милаш Г.А. 03 вересня 2022 року уклали договір про надання правничої допомоги (а.с.33). Згідно додатку до договору про надання правничої допомоги, рахунку фактури, акту виконаних попередніх робіт, всього надано такої на суму 26000,00 грн. і складається з робіт зазначених у детальному описі наданих послуг (а.с.41). 
Задовольняючи частково, з використанням принципу співмірності, вимогу позивача про стягнення витрат на правничу допомогу, суд виходить з того, що такі витрати є не в повній мірі доведеними та документально не підтверджують їх сплату. Верховний Суд у постановах від 07 листопада 2019 року у справі № 905/1795/18, від 08 квітня 2020 року у справі № 755/18750/20 сформував висновки про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг, саме такі обставини суд встановив під час розгляду цивільної справи стосовно відповідача ОСОБА_2 , з огляду на сталість судової практики у вказаній категорії справ, складність справи та витрачений адвокатом час. 
Прийшовши до висновку про часткове задоволення позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає, що заявлені витрати на правничу допомогу позивача у сумі 26000 грн. 00 коп. підлягають до часткового задоволення, а саме: у сумі 5000 грн. 00 коп.. 
На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 9, 10, 12,13, 15, 17, 18, 76 – 81, 133, 137, 141, 258, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, ст. ст. 23, 1167 ЦК України, суд, -

ухвалив: 

Позовну заяву  ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення (в порядку цивільного судочинства) - задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації АДРЕСА_4 , на користь  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 , місце реєстрації АДРЕСА_2 , місце проживання  АДРЕСА_5 , частково: у відшкодування матеріальної шкоди 4646,21 грн. та у відшкодування моральної шкоди 30000 грн., а всього 34646 (тридцять чотири тисячі шістсот сорок шість) грн. 21(двадцять одну) коп.. 
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації АДРЕСА_4 ,  на користь  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 , місце реєстрації АДРЕСА_2 , місце проживання  АДРЕСА_5 , витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн..
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації АДРЕСА_4 ,  на користь Держави судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1331( одна тисяча триста тридцять одна) грн. 20 (двадцять) коп..
Копію рішення суду направити позивачу, представнику позивача, відповідачу, представнику відповідача, для відому.
Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подачі протягом тридцяти днів апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Учасники справи можуть ознайомитись з текстом судового рішення, в електронній формі, на офіційному веб-порталі Єдиного державного реєстру судових рішень в мережі Інтернет - https://gd. ck. court. gov. ua.
Відомості про сторін:
Позивач: особа 1-  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 , місце реєстрації АДРЕСА_2 , місце проживання  АДРЕСА_5 .
Представник позивача: особа 2 - адвокат Милаш Галина Анатоліївна, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Серії ЧК №001301 від 15 липня 2020 року, юридична адреса вул.Миру, №107, м.Городище, Черкаський район, Черкаської області.
Відповідач: особа 3 -  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації АДРЕСА_4 .
Представник відповідача: особа 4 - адвокат Гречуха Віталій Іванович, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №249 від 11 вересня 2006 року, юридична адреса вул.Ярослава Мудрого, №22, м.Корсунь-Шевченківський, Черкаський район, Черкаської області.

Суддя 	О. М. Савенко