РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А
про самовідвід

01 вересня 2026 року 
м. Рівне

Справа № 569/4335/18 
Провадження № 22-ц/4815/356/26

Рівненський апеляційний суд в складі суддів: 
головуючого судді: Гордійчук С.О, 
суддів: Боймиструка С.В., Хилевича С.В.,

розглянувши заяви суддів Гордійчук С.О., Боймиструка С.В. про самовідвід у цивільній справі за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 адвоката Бевз Т.С. на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 01 жовтня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Прод Майстер», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Матвійчук Олександр Сергійович, про визнання права власності на нерухоме майно та за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Прод Майстер», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Матвійчук Олександр Сергійович, про визнання права власності на нерухоме майно,

в с т а н о в и в:
До Рівненського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 адвоката Бевз Т.С. на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 01 жовтня 2025 року у цивільній справі №569/4335/18.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03 грудня 2025 року у справі №569/4335/18 визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Гордійчук С.О., судді Боймиструк С.В., Хилевич С.В.
До початку першого судового засідання, 31 серпня 2026 року, суддями Гордійчук С.О. та Боймиструком С.В. заявлено самовідвід на підставі п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України, мотивуючи тим, що вони брали участь у розгляді цивільних справ №569/693/21 та №569/14262/23, де висловлювали свою думку щодо спірних правовідносин сторін, які пов`язані зі справою № 569/4335/18. 
Заяви суддів Гордійчук С.О. та Боймиструка С.В. підлягають до задоволення з таких підстав.
Відповідно до п. 5 ч.1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.
Згідно із частиною 1 ст. 39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу суддя зобов`язаний заявити самовідвід.
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Як зазначено в рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Олександр Волков проти України», як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (i) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (ii) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності. У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється.
Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (див. рішення від 26 жовтня 1984 року у справі «Де Куббер проти Бельгії» (De Cubber v. Belgium), Series A, № 86).
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з, зокрема, об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (іншими словами чи не викликала поведінка судді об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача) («Fey проти Австрії», рішення від 24 лютого 1993 року, Series A №255, пп. 28 та 30, «Wettstein проти Швейцарії», №33958/96, п. 42, ECHR 2000-ХІІ).
Тобто, згідно з прецедентною практикою Європейського Суду з прав людини суд має забезпечити достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Відповідно до ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.
Пунктом 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених резолюцією 2006/23 Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, встановлено, що суддя заявляє самовідвід від участі у розгляді справи в тому випадку коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.
Тобто, в разі переконання судді в наявності обставин, які унеможливлюють винесення ним об`єктивного рішення або обґрунтовано викликають сумнів у стороннього спостерігача в його упередженості, він зобов`язаний заявити самовідвід.
Згідно до роз`яснень ЄСПЛ у справах «Мікаллеф проти Мальти», «Мезнарич проти Хорватії», в демократичному суспільстві суди повинні вселяти довіру. Тому кожен суддя, у відношенні якого маються щонайменші сумніви в неупередженості, зобов`язаний вийти з процесу. Правила, що регулюють відвід суддів, є спробою забезпечення неупередженості судді шляхом усунення будь-яких сумнівів у учасників цивільного процесу. Ці правила направлені на усунення будь-яких ознак необ`єктивності судді та слугують зміцненню довіри, яку суди повинні асимілювати в демократичному суспільстві.
Як зазначено у Висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо стандартів незалежності судової влади та незмінюваності судді, незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає, на здатність судді приймати незалежні рішення. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.
Встановлено, що предметом спору у справах №569/693/21 та №569/14262/23 були ті ж самі правочини щодо правомірності набуття права власності на спірні земельні ділянки що і в даній справі за номером 569/4335/18, а висновки, сформульовані суддями Гордійчук С.О. та Боймиструком С.В. за результатами розгляду попередніх справ №569/693/21 та №569/14262/23 були предметом касаційного перегляду та не були підтримані Верховним Судом, у зв`язку з чим відповідні судові рішення були скасовані.
Враховуючи, що цивільні справи №569/693/21, №569/14262/23 та № 569/4335/18 є взаємопов`язаними, оскільки виникли між тими самими сторонами та стосуються схожих за своїм змістом правовідносин, а обставини, встановлені під час розгляду попередніх справ, мають значення для розгляду справи №569/4335/18, яка перебуває на розгляді апеляційного суду, тому наявні підстави для задоволення заяв ОСОБА_3 та Боймиструка С.В. про самовідвід з метою запобігання виникнення в учасників справи сумнівів щодо об`єктивності та неупередженості при розгляді апеляційної скарги.
Відповідно до частин 1,2 ст.40 ЦПК України питання про самовідвід судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.
Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.
Частиною 8 цієї статті передбачено, що суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.
Зважаючи на викладене і керуючись ст.ст. 36, 37, 39, 40, 41 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:
Заяви суддів Гордійчук С.О. (суддя-доповідач) та Боймиструка С.В. про самовідвід задовольнити.
Прийняти самовідвід суддів Гордійчук С.О. та Боймиструка С.В. у розгляді апеляційної скарги представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 адвоката Бевз Т.С. на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 01 жовтня 2025 року у цивільній справі №569/4335/18.
Справу передати до канцелярії суду для повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями у порядку, встановленому ст. 33 ЦПК України.
Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя: Гордійчук С. О.

Судді: Боймиструк С.В.

Хилевич С.В.