Копія

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" серпня 2026 р. Справа № 608/1919/26
Номер провадження2/608/1098/2026
Чортківський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючої судді Яковець Н. В. 
з участю секретаря Олійник О. С.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в м. Чорткові цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
ВСТАНОВИВ:

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Процент» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги обґрунтував тим, що 23 квітня 2024 року між ТОВ «ФК «Процент» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 10713, відповідно до умов якого відповідачу надано кредитні кошти у розмірі 4 050 гривень строком на 365 днів (до 23.04.2025 року) шляхом переказу на його платіжну картку № НОМЕР_1 , емітовану АТ «ПУМБ» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,50 % від суми кредиту за кожен день користування (547,50 % річних). Позивач зазначає, що свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі та надав відповідачу ОСОБА_1 кредитні кошти, однак останній належним чином умови кредитного договору не виконував, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за процентами за користування кредитом за період з 23.04.2024 року по 23.04.2025 року в сумі 22 173,75 гривень та заборгованість за кредитом в сумі 4 050 гривень. Тому позивач просить стягнути з відповідача вказану заборгованість, а також судові витрати по справі.
Ухвалою судді Чортківського районного суду від 02 липня 2026 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (без виклику) сторін. Окрім того, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву.
Представник позивача - ТОВ «ФК «Процент» у позовній заяві просив розгляд справи проводити без участі представника в порядку спрощеного позовного провадження за наявними в матеріалах справи доказами. 
Відповідач ОСОБА_1 заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзиву не подав, клопотання про відкладення розгляду справи від нього не надходили, про розгляд справи повідомлений належним чином. 
Вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 23 квітня 2024 року між ТОВ «ФК «Процент» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 10713, відповідно до умов якого відповідачу надано кредитні кошти у розмірі 4 050 гривень строком на 365 днів зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 1,50 % за кожен день користування кредитом, що становить 547,50 % річних. Дані обставини підтверджуються копією кредитного договору № 10713 від 23.04.2024 року, додатками до кредитного договору, копією паспорта споживчого кредиту. 
ТОВ «ФК «Процент» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі та надало відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором, а саме, 23.04.2024 року здійснило перерахунок грошових коштів у сумі 4 050 гривень на рахунок платіжної картки ОСОБА_1 № НОМЕР_1 , емітованої АТ «ПУМБ», що підтверджується копією квитанції про виплату.
Відповідач своєчасно не сплатив нараховані відсотки відповідно до Графіку платежів, не повернув суму кредиту, в зв`язку з чим виникла заборгованість за сумою кредиту 4 050 гривень та за нарахованими процентами за користування кредитом починаючи з 23.04.2024 року по 23.04.2025 року в сумі 22 173,75 гривень. 
Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Положеннями ч. 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
В силу вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до вимог ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Положеннями ч. 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
В силу вимог ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.
Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створенням електронного документа.
З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.
Таким чином, на підставі укладеного між сторонами електронного договору, який вважається укладеним у письмовій формі, у сторін цього договору відповідно до приписів статті 11 ЦК України виникли права та обов`язки, які випливають із кредитного договору.
Згідно з вимогами п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. 
Відповідно до вимог абз. 1 ч. 12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Згідно абз. 1, 3 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. 
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про електронну комерцію»).
У силу ч. 3 ст. 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги» електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки.
В силу вимог ч. ч. 1, 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Вищенаведене свідчить про належне укладення кредитних договорів, шляхом проставляння електронного цифрового підпису сторін.
Аналогічна правова позиція сформована у цілому ряді постанов Верховного Суду. Так, у постанові від 16.12.2020 у справі № 561/77/19, скасовуючи судові рішення про відмову у позові і ухвалюючи нове про стягнення боргу за кредитним договором, Верховний Суд зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, однак відповідач у передбачений договором строк кредит не повернув.
Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 та від 10.06.2021 у справі № 234/7159/20.
Отже, між сторонами досягнута згода щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису.
З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідно до вимог чинного законодавства між ТОВ «ФК «Процент» та ОСОБА_1 у встановленому законом порядку укладено електронний кредитний договір. 
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
В силу вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Оскільки доказів належного виконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань за вищевказаним кредитним договором матеріали справи не містять, а сума заборгованості останнього підтверджується розрахунком заборгованості, яка надана суду та відповідачем не спростована, позовні вимоги про стягнення заборгованості за сумою кредиту в сумі 4 050 гривень є обґрунтованими, тому позов в цій частині підлягає до задоволення.
Щодо стягнення з відповідача заборгованості за процентами у розмірі 22 173,75 гривень суд зазначає наступне. 
Так, 22 листопада 2023 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав чинності 24.12.2023.
Цим Законом внесено зміни до Закону України «Про споживче кредитування», зокрема статтю 8 доповнено частиною п`ятою такого змісту «Максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %».
Відповідно до Закону України «Про споживче кредитування» (Розділ 4 Прикінцеві та перехідні положення, частина 17), тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів 2.5 %; протягом наступних 120 днів 1.5 %.
Отже, наведені норми, які регулюють питання споживчого кредитування, передбачають, що починаючи з 24.12.2023 по 22.04.2024 включно, денна процентна ставка має бути не більше 2,5% на день, з 23.04.2024 по 20.08.2024 - не більше 1,5% на день, з 21.08.2024 і надалі не більше 1% на день.
Частиною 2 статті 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Як вбачається з матеріалів справи, що кредитний договір між ТОВ «ФК «Процент» та ОСОБА_1 № 10713 був укладений 23.04.2024 року, тобто після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг».
Із наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість відповідача ОСОБА_1 за процентами в період з 23.04.2024 по 23.04.2025 нараховувалась за відсотковою ставкою 1,5 %. 
Проте денна процентна ставка 1,5% мала би нараховуватись за період з 23.04.2024 по 20.08.2024, а з 21.08.2024 по 23.04.2025 - не більше 1% на день. Таким чином, заборгованість відповідача за відсотками становить: за період з 23.04.2024 по 20.08.2024, 4 050 грн. * 1,5 % * 120 днів = 7 290 гривень; за період з 21.08.2024 по 23.04.2025, 4 050 грн. * 1 % * 245 днів = 9 922,50 гривень, загальна сума відсотків 17 212,50 гривень. 
Таким чином, стягненню підлягає тіло кредиту у розмірі 4 050 гривень та проценти у розмірі 17 212,50 гривень, в загальному розмірі сума заборгованості 21 262,50 гривень, а отже позов належить задовольнити частково.
Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належить надання професійної правничої допомоги.
Судом встановлено, що позивачем понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000 грн, що підтверджується копією договору № 03/06/2024 від 03.06.2024 року про надання юридичних послуг, копією акту прийняття-передачі наданих послуг № 144 від 30.04.2026, копією витягу з реєстру №1 до акту приймання-передачі наданих послуг № 144 від 30.04.2026, копією платіжної інструкції.
Відповідно до ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судові витрати слід покласти на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Оскільки позовні вимоги судом задоволено частково, що становить 81,08 % (21 262,50 х 100 : 26 223,75), а тому з відповідача підлягає стягненню сплачений судовий збір в сумі 2 158,67 гривень (2 662,40 х 81,08 : 100) та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8 108 гривень (10 000 х 81,08 : 100).
Керуючись ст.ст. 526, 634, 1049, 1054 Цивільного кодексу України, ст.ст. 2, 4, 81, 81, 141, 259, 263-265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» (місцезнаходження м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, буд.4, код ЄДРПОУ 41466388) заборгованість за кредитним договором № 10713 від 23.04.2024 року у розмірі 21 262 (двадцять одна тисяча двісті шістдесят дві) гривні 50 копійок, з яких: 4 050 (чотири тисячі п`ятдесят) гривень – заборгованість за кредитом; 17 212 (сімнадцять тисяч двісті дванадцять) гривень 50 копійок – заборгованість за нарахованими процентами за користування кредитом за період з 23.04.2024 року по 23.04.2025 року, а також 2 158 (дві тисячі сто п`ятдесят вісім) гривень 67 копійок витрат по сплаті судового збору та 8 108 (вісім тисяч сто вісім) гривень витрат на професійну правничу допомогу. 
В задоволенні решти позовних вимог відмовити. 
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги Тернопільському апеляційному суду через Чортківський районний суд протягом тридцяти днів з дня отримання його копії. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: /підпис/
Згідно з оригіналом
Рішення набрало законної сили «___» ________________ 2026 року.
Оригінал рішення знаходиться в матеріалах справи № 608/1919/26, яка зберігається в Чортківському районному суді Тернопільської області.

Суддя: Н. В. Яковець