ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"16" липня 2026 р. Справа№ 910/11133/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Корсака В.А.
суддів: Алданової С.О. 
Буравльова С.І. 

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи матеріали апеляційної скарги Акціонерного товариства "УКРГАЗВИДОБУВАННЯ" 
на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 18.12.2025
у справі №910/11133/25 (суддя Балац С.В.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРЕВЕЛ ЦЕНТР "ТРАЙМ"
до Акціонерного товариства "УКРГАЗВИДОБУВАННЯ"
про стягнення коштів,
В С Т А Н О В И В:
Рух справи 

04.09.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю "ТРЕВЕЛ ЦЕНТР "ТРАЙМ" звернулося до господарського суду міста Києва із позовом до акціонерного товариства "УКРГАЗВИДОБУВАННЯ" про стягнення 748 859,55 грн.
Рішенням господарського суду м. Києва від 01.12.2025 у справі № 910/11133/25 позов задоволено частково. Стягнуто з акціонерного товариства «УКРГАЗВИДОБУВАННЯ» на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ТРЕВЕЛ ЦЕНТР «ТРАЙМ» основну заборгованість в сумі 587 435 грн 30 коп., пеню в сумі 1 080 грн 88 коп., 3 % річних в сумі 39 457 грн 78 коп., інфляційні втрати в сумі 120 484 грн 92 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 8 986,32 грн 32 коп.. У задоволенні решти вимог відмовлено повністю.
До господарського суду надійшла заява позивача про ухвалення додаткового рішення у справі №910/11133/25.
Відповідачем подані до суду заперечення на клопотання про стягнення судових витрат, в яких останній зазначив про порушення строків на подання доказів судових витрат, завищення суми витрат на професійну правничу допомогу та наявність підстав для зменшення суми витрат позивача на правову допомогу.

Короткий зміст додаткового рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 18.12.2025 заяву про ухвалення додаткового рішення задоволено частково. Стягнуто з акціонерного товариства "УКРГАЗВИДОБУВАННЯ" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ТРЕВЕЛ ЦЕНТР "ТРАЙМ" витрати на правову допомогу в сумі 50 000,00 грн. 00 коп.. В задоволенні решти вимог заяви про ухвалення додаткового рішення відмовлено повністю.
Суд виходив з того, що:
- позивачем дотримано вимоги частини 8 статті 129 ГПК України, оскільки в позовній заяві було зроблено відповідну заяву про подання доказів на підтвердження розміру витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, а самі докази (договір №54-25 від 29.08.2025, акти здачі-прийняття наданих послуг у сумі 100 800,00 грн та звіт) подано 05.12.2025, тобто у межах встановленого строку, який спливав 08.12.2025;
- дана справа є справою незначної складності в розумінні пункту 1 частини 4 статті 126 ГПК України;
- аявлена до стягнення сума у розмірі 100 800,00 грн є завищеною та підлягає зменшенню до 50 000,00 грн з огляду на заперечення відповідача та виключення судом з розрахунку низки послуг, а саме:
витрат на аналіз документів клієнта, які підтверджують надання послуг (6 годин), оскільки ці дії повністю дублюють послуги з аналізу первинної документації;
витрат на підготовку та направлення претензії (2 години), оскільки такі дії відносяться до досудового врегулювання спору і не є професійною правничою допомогою, безпосередньо пов`язаною з розглядом справи;
витрат на усунення недоліків позовної заяви (1 година), оскільки вони виникли внаслідок неналежного виконання представником позивача своїх професійних обов`язків і не можуть бути перекладені на іншу сторону;
витрат на складання додаткових пояснень (4 години), оскільки подання таких пояснень було вчинено за власною ініціативою позивача, а не на вимогу суду, і не є обов`язком учасника справи або заявою по суті справи в розумінні ст. 161 ГПК України.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів 

Не погоджуючись з цим додатковим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати в частині стягнення з АТ «Укргазвидобування» 50 000,00 грн та ухвалити нове рішення в цій частині, яким у стягненні судових витрат відмовити.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що:
- суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що докази витрат на правничу допомогу подані у строк, оскільки згідно з ч. 8 ст. 80, ч. 8 ст. 129, ч. 1 ст. 221 ГПК України докази мають подаватися до закінчення судових дебатів, а у разі їх подання після ухвалення рішення сторона зобов`язана обґрунтувати поважні причини неможливості їх подання до закінчення дебатів, чого позивачем зроблено не було, а відповідне клопотання про поновлення строку не заявлялось. На переконання апелянта, суд не врахував висновки Верховного Суду у постановах від 10.01.2024 у справі №285/5547/21, від 25.09.2024 у справі №910/1007/22, від 26.11.2024 у справі №916/2168/22, від 12.12.2024 у справі №911/826/23, від 28.01.2025 у справі №910/5810/24;
- стягнута сума у розмірі 50 000,00 грн є непропорційною, не відповідає принципам справедливості та розумності, є неспівмірною зі складністю справи та обсягом наданих послуг. Спір між сторонами є спором незначної складності з невеликою кількістю доказів та не потребував значних витрат часу;
- погодинна ставка адвоката у розмірі 5 040,00 грн є надмірною та неспівмірною з середніми ринковими розцінками (1 500 - 2 500 грн/год). Витрачений час у кількості 34 годин є нереальним, а значна кількість включених до актів послуг фактично дублюють одна одну або не є професійною правничою допомогою, зокрема: складання претензії (2 год), усунення недоліків позову (1 год), аналіз документів (6 год), складання додаткових пояснень (4 год), підготовка відповіді на відзив (18 год, що є надмірним для нескладного відзиву).

Позиція позивача щодо апеляційної скарги

Позивач щодо доводів апеляційної скарги заперечує та просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а додаткове рішення - без змін.
Зокрема, позивач зазначив, що:
- доводи відповідача про порушення строків подання доказів спростовуються змістом аркуша 8 позовної заяви, де містилося клопотання (заява) позивача в порядку ч. 8 ст. 129 ГПК України про подання доказів фактично понесених судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду;
- відповідно до ч. 5, 6 ст. 126 ГПК України та сталої практики Верховного Суду обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про їх зменшення. Відповідач не довів неспівмірності витрат позивача;
- позивачем було надано належні докази на підтвердження понесених витрат (договір №54/25 від 29.08.2025, додатки, додаткову угоду, акти №61 від 03.10.2025 та №66 від 01.12.2025, звіт від 01.12.2025 та платіжну інструкцію про сплату 100 800,00 грн). Попередній (орієнтовний) розрахунок витрат у сумі 100 800,00 грн з ПДВ вказувався позивачем ще в заяві про усунення недоліків;
- суд першої інстанції вже врахував доводи відповідача щодо складності справи та дублювання окремих послуг, суттєво зменшивши заявлену суму зі 100 800,00 грн до 50 000,00 грн.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.12.2025 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Корсак В.А., судді: Буравльов С.І., Алданова С.О.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.12.2025 витребувано у Господарського суду міста Києва у цій справі. Відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги до надходження матеріалів справи з господарського суду першої інстанції. 
Після надходження матеріалів справи, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.01.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "УКРГАЗВИДОБУВАННЯ" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 18.12.2025 у справі №910/11133/25. Закінчено проведення підготовчих дій. Призначено апеляційну скаргу Акціонерного товариства "УКРГАЗВИДОБУВАННЯ" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 18.12.2025 у справі №910/11133/25 до розгляду без повідомлення учасників справи. Роз`яснено учасникам справи право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу щодо оскарження додаткового рішення у цій справі в письмовій формі до 16.03.2026 (включно). Встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв, клопотань, пояснень в письмовій формі до 16.03.2026 (включно).

Межі перегляду справи судом апеляційної інстанції

Згідно із ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Статтею 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, заслухавши пояснення присутніх учасників справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного додаткового судового рішення, дійшов висновку апеляційну скаргу слід залиши без задоволення, а оскаржене рішення без змін. 

Джерела права, з яких виходить апеляційний суд при прийнятті додаткової постанови 

Статтею 131-2 Конституції України унормовано, що для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.
Відповідно до ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.
3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).
За змістом ст. 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. 
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно ч.ч. 5, 8 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначеними частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
Отже, під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, зважаючи на приписи частини четвертої статті 129 ГПК України, суд:
1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині четвертій статті 126 ГПК України, але лише за клопотанням іншої сторони;
2) з власної ініціативи, не розподіляти такі витрати повністю або частково та покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України.
Відповідна позиція випливає з правових висновків, які послідовно викладені у низці постанов Верховного Суду, зокрема у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2022 у справі № 922/1964/21, у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі №904/3583/19, від 18.03.2021 №910/15621/19 тощо.
При цьому, такі критерії як обґрунтованість, пропорційність, співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката суд має враховувати як відповідно до частини четвертої статті 126 ГПК України, так і відповідно до частини п`ятої статті 129 цього Кодексу.
У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі №905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі №922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).
Такі критерії оцінки поданих заявником доказів суд застосовує з урахуванням особливостей кожної справи та виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, приписів статей 123 - 130 ГПК України та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"
Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. 
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

За результатами розгляду справи по суті, позивачем заявлено до стягнення з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 100 800,00 грн.
На підтвердження понесення зазначених витрат позивачем подано до суду наступні докази:
- копію Договору про надання правової (правничої, професійної) допомоги №54/25 від 29.08.2025, укладеного між ТОВ «ТРЕВЕЛ ЦЕНТР «ТРАЙМ» та АБ «Тетяни Андріанової»;
- копію Додатку №1 від 29.08.2025 до Договору №54/25 від 29.08.2025 (у тексті помилково зазначено від 21.08.2025);
- копію Додаткової угоди №1 від 01.12.2025 до Договору №54/25 від 29.08.2025 (у тексті помилково зазначено від 21.08.2025);
- копію рахунку на оплату №34 від 12.09.2025;
- копію виписки по особовому рахунку за 15.09.2025 та платіжної інструкції від 01.12.2025 про сплату 100 800,00 грн;
- копію Звіту за результатом наданих послуг від 01.12.2025;
- копії Актів здачі-прийняття робіт (наданих послуг) №61 від 03.10.2025 на суму 50 400,00 грн та №66 від 01.12.2025 на суму 50 400,00 грн.
Судом першої інстанції встановлено, що 29.08.2025 між ТОВ «ТРЕВЕЛ ЦЕНТР «ТРАЙМ» (Клієнт) та АБ «Тетяни Андріанової» (Бюро) укладено Договір №54/25 та Додаток №1 до нього, за умовами яких Бюро взяло на себе зобов`язання щодо надання правничої допомоги з представництва інтересів Клієнта у Господарському суді м. Києва у справі за позовом до АТ "Укргазвидобування" про стягнення заборгованості за Рамковим договором №УГВ3516/01-20 від 02.01.2020. Сторонами погоджено вартість послуг у розмірі 100 800,00 грн (з ПДВ), а також визначено, що у разі перевищення 20 годин обсягу послуг, вартість 1 години становить 5 040,00 грн з ПДВ.
Згідно поданого Звіту від 01.12.2025, загальний обсяг наданих послуг склав 34 години, з яких:
02.09.2025 - аналіз первинних документів Клієнта (3 год);
03.09.2025 - складання та направлення претензії про стягнення боргу (2 год);
17.09.2025 - складання та направлення позовної заяви (5 год);
09.10.2025 - складання та направлення заяви про усунення недоліків (1 год);
13.10.2025 - аналіз відзиву на позовну заяву та доданих документів (3 год);
14.10.2025 - аналіз судової практики (3 год);
14.10.2025 - аналіз документів Клієнта, які підтверджують надання послуг (ваучерів, квитків, полісів тощо) (6 год);
15.10.2025 - складання та направлення відповіді на відзив (6 год);
21.10.2025 - аналіз заперечень на відповідь на відзив (1 год);
03.11.2025 - складання та направлення додаткових пояснень (4 год).
Дослідивши подані позивачем докази та оцінивши доводи заперечень відповідача, суд першої інстанції дійшов висновку, що заявлений розмір витрат у сумі 100 800,00 грн є завищеним, у зв`язку з чим зменшив його до 50 000,00 грн.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги 

Надаючи оцінку доводам апелянта щодо незаконності та необґрунтованості оскаржуваного додаткового рішення, колегія суддів зазначає таке.

Щодо доводів апелянта про порушення позивачем процесуальних строків на подання доказів судових витрат

Відповідно до частини 8 статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, на аркуші 8 позовної заяви ТОВ «ТРЕВЕЛ ЦЕНТР «ТРАЙМ» було прямо заявлено клопотання (заяву) про те, що докази на підтвердження розміру фактично понесених судових витрат будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Зазначене повністю узгоджується з положеннями ч. 8 ст. 129 ГПК України.
Рішення по суті позовних вимог у справі №910/11133/25 було ухвалено Господарським судом міста Києва 01.12.2025. Відповідно, п`ятиденний строк для подання доказів понесених витрат, з урахуванням правил обчислення процесуальних строків, спливав 08.12.2025. Позивач подав заяву про стягнення судових витрат разом із повним пакетом підтверджуючих доказів 05.12.2025, тобто в межах встановленого законом та вказаного у позовній заяві строку.
Колегія суддів відхиляє посилання скаржника на приписи ч. 8 ст. 80, ст. 118, ч. 1 ст. 221 ГПК України та на висновки Верховного Суду щодо обов`язку сторони обґрунтовувати поважні причини неможливості подання доказів до закінчення судових дебатів (постанови у справах №285/5547/21, №910/1007/22, №916/2168/22, №911/826/23, №910/5810/24). У зазначених скаржником постановах касаційного суду розглядалися випадки, коли сторона не зробила до закінчення судових дебатів (або у першій заяві по суті спору) попередньої заяви про подання доказів витрат після ухвалення рішення, або пропустила сам п`ятиденний строк після ухвалення рішення без поважних причин. Натомість у даній справі позивач вчинив усі необхідні процесуальні дії у строгій послідовності, передбаченій ч. 8 ст. 129 ГПК України: заздалегідь повідомив суд та відповідача у позовній заяві про подання доказів після ухвалення рішення та подав такі докази 05.12.2025 (до 08.12.2025). За таких обставин у позивача був відсутній процесуальний обов`язок додатково обґрунтовувати поважність причин неподання цих доказів до ухвалення рішення, а у суду першої інстанції були всі законні підстави для прийняття їх до розгляду.

Щодо доводів апелянта про неспівмірність, надмірність та непропорційності витрат на правничу допомогу

Згідно з частинами 4 - 6 статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи, часом, витраченим адвокатом, обсягом наданих послуг та ціною позову. У разі недотримання цих вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат.
Апеляційний суд констатує, що суд першої інстанції, розглядаючи заяву позивача та заперечення відповідача, надав повну та всебічну оцінку аргументам АТ «Укргазвидобування» щодо складності справи, обсягу наданих послуг та завищення їх вартості. Місцевий господарський суд обґрунтовно врахував, що справа №910/11133/25 є справою незначної складності в розумінні п. 1 ч. 4 ст. 126 ГПК України, та погодився із запереченнями відповідача щодо безпідставності включення до розрахунку окремих видів послуг.
Так, місцевий суд правомірно виключив із суми, що підлягає компенсації, вартість таких робіт (на загальну кількість 13 годин):
- аналіз документів клієнта, які підтверджують надання послуг (6 годин), оскільки ці дії повністю дублюють послуги з аналізу первинної документації, вже враховані в іншому пункті розрахунку (01.09.2025 - 3 год);
- підготовка та направлення претензії (2 години), оскільки такі дії відносяться до досудового порядку врегулювання спору і не є професійною правничою допомогою, безпосередньо пов`язаною з розглядом справи в суді;
- усунення недоліків позовної заяви (1 година), оскільки необхідність виконання цієї роботи виникла внаслідок неналежного виконання представником позивача своїх професійних обов`язків при первинному зверненні до суду, а тому витрати на усунення власних помилок не можуть покладатися на відповідача;
- складання додаткових пояснень (4 години), оскільки цей документ не є заявою по суті справи згідно зі ст. 161 ГПК України, був поданий за власною ініціативою позивача, а не на вимогу суду, у зв`язку з чим такі витрати є необґрунтованими та не підлягають відшкодуванню за рахунок іншої сторони.
Виключивши вказані надмірні та дублюючі послуги, а також врахувавши критерії розумності, пропорційності та реальності, суд першої інстанції суттєво (більш ніж вдвічі) зменшив заявлений позивачем розмір витрат зі 100 800,00 грн до 50 000,00 грн.
Стягнута судом першої інстанції сума у розмірі 50 000,00 грн є справедливою, пропорційною до предмета спору (стягнення заборгованості в сумі 748 859,55 грн) та співмірною з фактично виконаною адвокатом роботою (зокрема, збором доказів, підготовкою позовної заяви, аналізом відзиву, підготовкою ґрунтовної відповіді на відзив та представництвом інтересів у суді). Доводи апеляційної скарги АТ «Укргазвидобування» щодо надмірності саме цієї суми (50 000,00 грн) фактично зводяться до повторення заперечень, які вже були успішно заявлені в суді першої інстанції та стали підставою для зменшення вимог позивача зі 100 800,00 грн до 50 000,00 грн. Відповідач не довів належними доказами в порядку ч. 5, 6 ст. 126 ГПК України наявності правових та фактичних підстав для подальшого зменшення цієї суми (зокрема до 1 грн, як пропонував відповідач у суді першої інстанції).
Аргументи апелянта про те, що погодинна ставка в розмірі 5 040,00 грн перевищує середні ринкові розцінки (1 500 - 2 500 грн), не можуть бути безумовною підставою для скасування законного рішення, оскільки сторони договору про надання правничої допомоги є вільними у визначенні розміру гонорару, а суд першої інстанції, зменшуючи загальну суму відшкодування до 50 000,00 грн, ефективно збалансував фінансові інтереси сторін та привів розмір компенсації у відповідність до критеріїв розумності та практики Європейського суду з прав людини.
Разом з тим, колегія зазначає, що апелянтом не спростовані висновки суду першої інстанції, всім обставинам, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі, судом першої інстанції надана належна правова оцінка на підставі сукупності належних та допустимих доказів. Норми матеріального та процесуального права судом першої інстанції застосовані правильно.
За таких обставин, колегія суддів не вбачає порушень норм процесуального права у діях суду першої інстанції під час винесення оскаржуваного додаткового рішення.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Нормою ст. 276 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Розглянувши справу колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги. Оскаржене додаткове рішення суду першої інстанції відповідає вимогам чинного законодавства. 

Керуючись Главою 1 Розділу IV Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -
УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 18.12.2025 у справі №910/11133/25 залишити без змін. 
Матеріали справи повернути до господарського суду першої інстанції. 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України. 

Головуючий суддя В.А. Корсак 

Судді С.О. Алданова

С.І. Буравльов