Єдиний унікальний номер 761/48131/24 
Номер провадження 2/728/614/26

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 
( з а о ч н е )

08 липня 2026 року Бахмацький районний суд Чернігівської області у складі:

головуючої судді - Лободи Н.В.
за участі секретаря судового засідання - Кулик Л.І.
представника позивача - Набоки А.І. (у режимі відеоконференції)
представника третьої особи - Ноги М.Ю. (у режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Бахмач у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ» в особі Регіональної філії «ПІВДЕННО-ЗАХІДНА ЗАЛІЗНИЦЯ» АТ «УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – Північний офіс Державної аудиторської служби України про повернення безпідставно набутих коштів,-

В С Т А Н О В И В:

23.04.2026 відповідно до ухвали Шевченківського районного суду міста Києва від 16.01.2025 до Бахмацького районного суду Чернігівської області надійшла цивільна справа №761/48131/24 за позовом АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ» (далі – Позивач) до ОСОБА_1 (далі –Відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – Північний офіс Державної аудиторської служби України (далі – Третя особа) про стягнення безпідставно набутих коштів.

Вказана позовна заява мотивована тим, що Відповідач, працюючи машиністом електровоза у Виробничому підрозділі локомотивне депо Конотоп регіональної філії «ПІВДЕННО-ЗАХІДНА ЗАЛІЗНИЦЯ» АТ «УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ» перебував у відрядженні у місті Київ з 25 жовтня по 05 листопада 2021 року і на підтвердження витрат на проживання під час відрядження надав документи, у тому числі видані ФОП ОСОБА_2 , на підставі яких Позивач відшкодував Відповідачу витрати на проживання під час відрядження в м.Київ на суму 13970.00 грн. Разом з тим, Третьою особою під час планової перевірки було встановлена відсутність надання ФОП ОСОБА_2 послуг з проживання, не підтверджено час та місце надання послуг, а також наявність матеріальних (майнових) ресурсів та умов, необхідних для надання послуг. У зв`язку з цим Позивач звернувся до Відповідача із письмовою вимогою про повернення вищевказаних коштів, яка останнім проігнорована, тому Позивач просить суд стягнути з Відповідача безпідставно набуті кошти в сумі 13970.00 грн. у судовому порядку разом з понесеними Позивачем судовими витратами.
Згідно з ухвалою Бахмацького районного суду Чернігівської області від 30.04.2026 вказану справу було прийнято до розгляду, відкрито провадження, прийнято рішення про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження та призначено судовий розгляд на 02.06.2026.

02.06.2026 розгляд справи був відкладений у відповідності до положень п.1 ч.2 ст.223 ЦПК України до 08.07.2026.
У судовому засіданні представник Позивача заявлені позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити з викладених у позові підстав, не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідач у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи та відзиву на позов не подав.
Представник Третьої особи у судовому засіданні підтримала доводи своїх письмових пояснень щодо позову, які подані до суду 19.05.2026 через систему «Електронний суд», позов вважає обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.
Зі згоди представника Позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Заслухавши пояснення представника Позивача та представника Третьої особи, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до положень ч.1, ч.2 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з копією посвідчення про відрядження №784, машиніст електровоза ОСОБА_1 перебував у відрядженні у місті Київ з 25.10.2021 по 05.11.2021 (а.с.8).

Виходячи з матеріалів справи, після вищевказаного відрядження Відповідач надав Позивачу документи у підтвердження свого проживання під час відрядження в м.Київ, у тому числі видані ФОП ОСОБА_2 , згідно з якими вартість проживання ОСОБА_1 в м.Київ за період з 25.10.2021 по 05.11.2021 (11 діб) становить 13970.00 грн. Договір щодо найму житла у м.Київ у період з 25.10.2021 по 05.11.2021 був укладений ОСОБА_1 з ФОП ОСОБА_2 (а.с.8-16).

Також, судом встановлено, що у період з 08.01.2024 по 29.01.2024 Державною аудиторською службою України поводилась перевірка окремих питань фінансово-господарської діяльності АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ» за період з 01.07.2020 по 30.06.2023 (а.с.19-35).

З Акту Державної аудиторської служби України від 29.01.2024 №05-21/6, окрім іншого, вбачається, що виходячи з пояснень ФОП ОСОБА_2 , він не має можливості надати документи, що підтверджують факт надання послуг проживання відрядженим особам, оскільки у нього у власності чи в оренді нерухоме майно відсутнє, послуги за договорами ним не надавались, діяльність не здійснювалась, документи на проживання надавались ним для оформлення авансових звітів про відрядження за певну плату.
Таким чином, у ході перевірки було встановлено, що ФОП ОСОБА_2 послуг ОСОБА_1 з проживання під час відрядження у м.Київ фактично не надавав.
Згідно з вимогою від 16.08.2024, Позивач звернувся до Відповідача з приводу повернення коштів в сумі 13970.00 грн., які просив перерахувати на вказаний у вимозі рахунок (а.с.39, 40).
Положеннями ст.121 КЗпП України визначено, що працівники мають право на відшкодування витрат та одержання інших компенсацій у зв`язку з службовими відрядженнями.
Працівникам, які направляються у відрядження, виплачуються: добові за час перебування у відрядженні, вартість проїзду до місця призначення і назад та витрати по найму жилого приміщення в порядку і розмірах, встановлюваних законодавством.
Згідно з положеннями ст.94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.
Стаття 1215 ЦК України визначає, що не підлягає поверненню безпідставно набуті, зокрема, 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом.
Верховний Суд у Постанові від 27.10.2020 у справі №910/24323/16 зробив висновок, що згідно з п.п.3.15 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13.01.2004, не належать до фонду оплати праці витрати на відрядження: добові (у повному обсязі), вартість проїзду, витрати на наймання житлового приміщення.
Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.
Відповідно до ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).
Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в незаборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обо`язків, зокрема, внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України.
Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.
Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.
Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого ст.1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося.
Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, ст.1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, якщо така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена, або була відсутня взагалі.
У даному випадку судом встановлено, що Відповідач під час відрядження не використовував для проживання нерухоме майно, яке міг надати в оренду ФОП ОСОБА_2 , тому правові підстави для набуття ним грошових коштів в розмірі 13970.00 грн., отриманих як компенсація за винаймання житла для проживання під час відрядження, відсутні, а тому вони підлягають поверненню, як безпідставно набуті.
З огляду на встановлені у судовому засіданні обставини суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у межах заявлених позовних вимог у повному обсязі.
У зв`язку із задоволенням позову, у відповідності до положень ч.1 ст.141 ЦПК України з Відповідача на користь Позивача підлягають стягненню судові витрати у виді сплаченого при подачі позову судового збору в сумі 3028.00 грн. 
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.81, 265, 274, 279, 280-282 Цивільного процесуального кодексу України, суд,- 
У Х В А Л И В :
Позов АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ» в особі Регіональної філії «ПІВДЕННО-ЗАХІДНА ЗАЛІЗНИЦЯ» АТ «УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – Північний офіс Державної аудиторської служби України про повернення безпідставно набутих коштів – задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Регіональної філії «ПІВДЕННО-ЗАХІДНА ЗАЛІЗНИЦЯ» АТ «УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ» безпідставно набуті кошти в сумі 13970 (тринадцять тисяч дев`ятсот сімдесят) грн. 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Регіональної філії «ПІВДЕННО-ЗАХІДНА ЗАЛІЗНИЦЯ» АТ «УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ» у рахунок відшкодування судового збору 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 00 коп.
Позивач - АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ», 03150, м.Київ, вул.Єжи Гедройця,5, код ЄДРПОУ – 40075815 в особі Регіональної філії «ПІВДЕННО-ЗАХІДНА ЗАЛІЗНИЦЯ» АТ «УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ», 01601, м.Київ, вул.Лисенка,6, код ЄДРПОУ – 40081221.
Відповідач – ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП – НОМЕР_1 .

Третя особа – Північний офіс Державної аудиторської служби України, 04053, м.Київ, вул.Січових Стрільців,18, код ЄДРПОУ – 40479560.

Заочне рішення суду може бути переглянуте Бахмацьким районним судом Чернігівської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивачем та третьою особою рішення суду може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Бахмацького районного суду Н.В.Лобода