Справа № 2/1521/390/12
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2026 року         с-ще Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді Бочарова А.І.,
при секретарі Сірман Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с-ща Овідіополь цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 
до
ОСОБА_2 ,
третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_3 ,
про визнання будинку об`єктом спільної сумісної власності подружжя, визначення частки у спільному майні, поділ будинку, визначення порядку користування земельною ділянкою, визнання права власності, зобов`язання не перешкоджати в користуванні,
за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору
ОСОБА_3 
до
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 
про визнання права власності,
та за зустрічним позовом
ОСОБА_2 
до
ОСОБА_1 , ОСОБА_3 
про визнання права власності на будівельні матеріали та конструктивні елементи,-

ВСТАНОВИВ:

15 березня 2012 року ОСОБА_4 звернулась до Овідіопольського районного суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просила:
Визнати будинок АДРЕСА_1 об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Визначити її частку у спільному майні.
Поділити будинок в натурі, виділивши на цокольному поверсі – гараж на один автомобіль та кладову, на першому поверсі – кухню та санвузол, на другому поверсі – одну спальню.
Відповідачу виділити на цокольному поверсі – гараж на один автомобіль, топочну та сауну, на першому поверсі – гостину кімнату, на другому поверсі – одну спальню та санвузол і технічний поверх.
Визначити порядок користування земельною ділянкою площею 0,2014 га, яка розташована по АДРЕСА_1 .
Визнати право власності на частину жилого будинку АДРЕСА_1 , яка складається з наступного – на цокольному поверсі гараж на один автомобіль та кладову, на першому поверсі кухню та санвузол, на другому поверсі одну спальню та на частину земельної ділянки пропорційно до частини у праві власності жилого будинку.
Зобов`язати відповідача, ОСОБА_2 , не перешкоджати в користуванні її частиною будинку та відповідною частиною земельної ділянки.
Призначити судову будівельно-технічну експертизу для визначення можливих варіантів поділу будинку.
Витребувати у відповідача Державний акт на земельну ділянку площею 0,2014 га, яка розташовану по АДРЕСА_1 (серія ЯЖ №715204 зареєстрований за № 010952900033 від 30.04.2009 р.)
Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що відповідач по справі – ОСОБА_2 , є її чоловіком, шлюб з яким був зареєстрований 16 вересня 2010 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 від 23 грудня 2011 року. В період шлюбу ними, за сумісні кошти, було збудовано будинок загальною площею 280 кв.м., який розташований у АДРЕСА_1 . Будинок складається з цокольного, першого, другого та мансардного поверхів. В будинку є всі комунікації – газ, світло, вода. Будинок розташований на земельній ділянці площею 0,2014 га, яка належить ОСОБА_2 , відповідачу по справі на праві власності згідно Державного акту ЯЖ №715204 зареєстрований за № 010952900033 від 30.04.2009 р.
Будинок був побудований за час перебування у шлюбі.
Рішенням виконавчого комітету Сухолиманської сільської ради №289/2 від 18 серпня 2010 року надано дозвіл ОСОБА_2 на будівництво житлового будинку та господарських будівель і споруд на земельній ділянці площею 0,2014 га, яка розташована по АДРЕСА_1 , зобов`язано ОСОБА_2 отримати у відділі архітектури та містобудування дозвіл на будівельні роботи та будівельний паспорт.
Відповідно до листа КП «Сухолиманський» повідомлено, що абонент ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 був під`єднаний до центрального водопостачання у вересні 2007 року.
Відповідно до акту прийомки в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкту ПП «Одеса Газотепло Гарант Плюс» будівельно-монтажні роботи системи газопостачання будинку АДРЕСА_1 виконані в повному обсязі 25.02.2011 року.
Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 20 березня 2012 року було відкрито провадження у справі.
Разом з позовною заявою було подано заяву про забезпечення позову, в якій ОСОБА_4 просила накласти арешт на земельну ділянку площею 0,2014 га, розташовану по АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 на праві приватної власності на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ 715204 від 30.04.2009 року, заборонити відчуження закінченого будівельного об`єкту – жилого будинку АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 , заборонити здійснювати ввод в експлуатацію закінченого будівельного об`єкту - жилого будинку АДРЕСА_1 .
Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 20 березня 2012 року було задоволено заяву ОСОБА_4 про забезп ечення позову:
- накладено арешт на земельну ділянку площею 0,2014 га, розташовану по АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 на праві приватної власності на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ 715204 від 30.04.2009 року;
- заборонено відчуження закінченого будівельного об`єкту – жилого будинку АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 ;
- заборонено здійснювати ввод в експлуатацію закінченого будівельного об`єкту - жилого будинку АДРЕСА_1 ;
- заборонено ОСОБА_2 передачу будь-яких прав стосовно закінченого будівельного об`єкту - жилого будинку АДРЕСА_1 .
Допущено негайне виконання ухвали про забезпечення позову.
Відповідно до клопотання про забезпечення доказів від 03.04.2012 року ОСОБА_4 просила винести ухвалу, якою призначити судову будівельно-технічну експертизу.
Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 14 червня 2012 року було задоволено клопотання ОСОБА_4 про призначення судової будівельно-технічної експертизи. Призначено по справі судову будівельно-технічну експертизу, провадження якої доручено експерту Одеського науково-дослідницького інституту судових експертиз (м.Одеса, вул.Ланжеронівська, 21). На вирішення експерту поставлено наступні питання:
1) визначити відсоток готовності об`єкту нерухомості (жилого будинку), розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ;
2) чи відповідає об`єкт нерухомості розташований за адресою: АДРЕСА_1 , вимогам Сніп, які пред`являються до жилих будинків;
3) визначити ринкову вартість вищезазначеного об`єкту нерухомості, з урахуванням земельної складової і можливості введення його до експлуатації;
4) визначити можливі варіанти поділу об`єкту нерухомості в натурі по частці кожному.
Оплату за проведення експертизи покладено на позивача ОСОБА_4 .
Зобов`язано сторони у справі забезпечити доступ експерту до об`єкту дослідження та надати всю наявну технічну документацію.
Експертом Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Рапач К.В. на виконання ухвали суду від 14.02.2012 року направлялись клопотання:
-від 02 липня 2012 року про надання матеріалів цивільної справи № 2/1521/390/12. Матеріали були направлені супровідним листом від 07.08.2012 року № 10523;
-про забезпечення доступу та проведення оплати від 21 серпня 2012 року;
-про забезпечення доступу від 21 вересня 2012 року;
-про надання додаткових матеріалів від 19 жовтня 2012 року, а саме технічного паспорту на домоволодіння та оціночних актів форми №3 та форми №4 РБТІ, розроблених на програмному комплексі МПК «Оцінщик»;
-про проведення оплати від 12 листопада 2012 року;
-про забезпечення доступу до об`єкту дослідження по цивільній справі №2/1521/390/12 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 від 17 грудня 2012 року.
05 лютого 2013 року на адресу суду надійшло повідомлення №6129 Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз про неможливість надання висновку за матеріалами цивільної справи № 2-1521/390.
Повідомлення мотивовано направленням суду 21.08.2012, 04.09.2012, 03.12.2012 р. та 17.12.2012 р. клопотань про забезпечення доступу до об`єкта дослідження. У встановлений законом термін клопотання не виконано в частині забезпечення доступу до об`єкту
20.07.2012 року до суду звернулася ОСОБА_3 з позовною заявою до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , в якій просила:
Поновити строк позовної давності.
Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про поділ майна, визнання права власності об`єднати в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_4 .
Визнати за ОСОБА_3 право власності на 2/4 частин домоволодіння по АДРЕСА_1 .
Розгляд справи розпочати спочатку.
Витребувати від ОСОБА_2 квитанції та товарні накладні на придбання будівельних матеріалів.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3 зазначила, що 25 листопада 1994 року між нею та ОСОБА_2 було укладено шлюб. Від шлюбу є донька, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження, актовий запис №504, серія НОМЕР_2 . 24 червня 2010 року шлюб між нею та ОСОБА_2 було розірвано, про що свідчить Свідоцтво про розірвання шлюбу, актовий запис №403, серія НОМЕР_3 . Перебуваючи у шлюбі ОСОБА_2 15.10.2001 року отримав у дар житловий будинок з надвірними спорудами в АДРЕСА_1 , який розташований на земельній ділянці пл. 0.189 га, що підтверджується договором дарування, а 30 квітня 2009 року отримав державний Акт на право власності на земельну ділянку площею 0.2014 га в АДРЕСА_1 . У 2004 році ОСОБА_3 та ОСОБА_2 вирішили побудувати новий житловий будинок. Для реалізації своїх намірів почали придбавати різні будівельні матеріали (цемент, щебінь, дошки, арматуру, проведено водопровід та інше). Зазначила, що ОСОБА_4 житлового будинку не будувала, у шлюбі перебувала менше року з 16.09.2010 р., їх з ОСОБА_2 сімейні відносини припинилися у травні 2011 р. Будівництво спірного житлового будинку відповідачем розпочато, перебуваючи у шлюбі зі ОСОБА_3 , та з будівельних матеріалів, які придбавалися ними за спільні кошти, що можуть підтвердити свідки.
Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серія НОМЕР_4 від 24 червня 2010 року виданого Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано, про що в Книзі реєстрації актів розірвань шлюбів зроблено запис за № 403 від 24.06.2010.
Згідно паспорту громадянина України ОСОБА_3 серія НОМЕР_5 місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 з 10 квітня 2000 року без змін. 
Згідно нотаріально посвідченого договору дарування житлового будинку від 15 жовтня 2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області, зареєстрованого в реєстрі за № 1776, укладеного між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 , останній прийняв у дар належний ОСОБА_7 житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходяться в АДРЕСА_1 , який складається в цілому з одного кам`яного житлового будинку житловою площею 25,5 м^2, та надвірних споруд: сарай літ. «Б», спорудження № 1-4, розташованого на присадибній земельній ділянці державного фонду розміром 0,189 га.
Відповідно до відмітки Овідіопольського районного бюро технічної інвентаризації право власності за ОСОБА_2 було зареєстровано 15.10.2001.
12 лютого 2013 року ОСОБА_3 звернулась до суду із заявою про залучення її до участі в справі в якості третьої особи із самостійними вимогами.
Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 04 березня 2013 року було задоволено заяву ОСОБА_3 . Залучено ОСОБА_3 до участі в розгляді цивільної справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання будинку об`єктом спільної сумісної власності подружжя, визначення частки у спільному майні, поділ будинку, визначення порядку користування земельною ділянкою, визнання права власності, зобов`язання не перешкоджати в користуванні, в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору.
Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про визнання права власності обєднано в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання будинку об`єктом спільної сумісної власності подружжя, визначення частки у спільному майні, поділ будинку, визначення порядку користування земельною ділянкою, визнання права власності, зобов`язання не перешкоджати в користуванні.
04 березня 2013 року від представника ОСОБА_2 за довіреністю ОСОБА_8 надійшли заперечення проти позовів. Заперечення мотивовані тим, що ОСОБА_2 у 2001 році отримав у дар житловий будинок з надвірними спорудами у АДРЕСА_1 . 30 квітня 2009 року ОСОБА_2 отримав державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,2014 га в АДРЕСА_1 . Перебуваючи у шлюбі зі ОСОБА_3 , відповідач вирішив побудувати на земельній ділянці ще один будинок, будівництво якого здійснювалось протягом 2004 – 2009 рр. Підтвердженням чого є накладні, заяви про компенсацію заборгованості по заробітній платі, товарно-транспортні накладні, чеки та квитанції, відповідно до яких ОСОБА_2 придбав будівельних матеріалів на суму – 82 157,78 грн. без врахування коштів на виконання будівельних робіт. Сантехнічні роботи та газифікація відбувались у 2011 році, отже ОСОБА_4 та ОСОБА_9 не могли проживати у спірному будинку, а оскільки відповідач в 2001 році отримав в дар житловий будинок, то в силу статті 24 КпШС України в подружжя не виникла спільна сумісна власність.
12 березня 2013 року від ОСОБА_4 надійшла заява про витребування інвентаризаційної справи на будівлі розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 12 березня 2013 року було витребувано з комунального підприємства Овідіопольське районне бюро технічної інвентаризації інвентаризаційні справи на будівлі розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .
12 березня 2013 року в судовому засіданні позивач надала суду клопотання про призначення по справі судової будівельно-технічної експертизи.
Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 12 березня 2013 року було задоволено клопотання позивача ОСОБА_4 та призначено по справі судову будівельно-технічну експертизу, провадження якої доручено судовому експерту Проскуровському Володимиру Петровичу.
На вирішення експерта було поставлено наступні питання: 
1. Визначити відсоток готовності об`єкту нерухомості, двох-поверхового будинку з мансардою та підвальним поверхом, розташованого за адресою : АДРЕСА_1 .
2. Чи відповідає об`єкт нерухомості, двох-поверховий будинок з мансардою та підвальним поверхом, розташований за адресою: АДРЕСА_1 вимогам ДБН, які пред`являються до жилих будинків.
3. Визначити дійсну вартість об`єкту нерухомості, двох-поверхового будинку з мансардою та підвальним поверхом, з урахуванням земельної складової і можливості здачі його в експлуатацію.
4. Визначити можливі варіанти поділу об`єкту нерухомості, двох-поверхового будинку з мансардою та підвальним поверхом, в натурі по 1/2 частці кожному.
5. При можливості поділу спірного двох-поверхового будинку з мансардою та підвальним поверхом, визначити порядок користування земельною ділянкою розташованою за адресою: АДРЕСА_1 , для можливого доступу та обслуговування визначених часток у двох-поверховому будинку.
Зобов`язано сторони по справі забезпечити доступ експерту до обєкту дослідження та надати всю наявну технічну документацію.
Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 12 липня 2013 року відновлено провадження по справі.
Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 09 вересня 2013 року узгоджено зі сторонами по справі дату та час проведення обстеження об`єкту дослідження та забезпечити доступ до спірного нерухомого майна у вигляді земельної ділянки і двоповерхового будинку з мансардою та підвальним поверхом, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а саме, зобов`язати сторону відповідача надати доступ експерту Проскуровському В.П. для проведення обстеження вищезазначених об`єктів нерухомості 27.09.2013 року о 13 годині, чи 30.09.2013 року о 10 годині, чи 02.10.2013 року о 10 годині та повідомити експерта ОСОБА_10 про конкретну з цих дат, коли буде йому надано доступ до об`єктів дослідження за тел.80676474054.
11 березня 2014 року до суду надійшов висновок експерта ОСОБА_10 від 28.02.2014 року №12/14 у цивільній справі №2/1521/390/12.
Відповідно до висновку експерта ОСОБА_10 від 28.02.2014 року №12/14 у цивільній справі №2/1521/390/12 зазначено:
1.Відсоток готовності об`єкта дослідження, об`єкту нерухомості, двоповерхового будинку з підвальним поверхом, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , визначений на підставі даних про вартість заміщення, у стані на час проведення дослідження складає 95%.
2.Об`єкт нерухомості, двоповерховий житловий будинок з підвальним поверхом, умовно позначений на плані під літерами «В-2, В^1, в-в^5», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , за конструктивними та планувальними показниками відповідає наступним вимогам ДБН, які пред`являються до жилих будинків:
-щодо доброго технічного стану – пп. 4.1.1., 4.2.1.1., 4.3.1, 4.4.1, 4.6.1 «Правил утримання жилих будинків та прибудинкової території»; СОУ ЖКГ 75.11-35077234.0015.2009 «Правила визначення фізичного зносу житлових будинків»;
-щодо несучої спроможності СНиП 3.03.01-87 «Несущие и ограждающие конструкции»;
-щодо розміщення на земельній ділянці – пп. 3.24, 3.25*, 3.25а*, 3.26, 3.30, 3.32 ДБН 360-92** «Містобудування. Планування та забудова міських і сільських поселень»;
-за складом приміщень та загальною площею квартири – п. 2.22 ДБН В.2 2-15-2005 «Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення»;
-щодо ширини кухні, передпокою (холу «1-6»), коридору, що веде до житлових кімнат, - п. 2.30 ДБН В.2.2-15-2005 «Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення»; п. 3.1.1.6 «Методических указаний по осуществелению государственного санитарного надзора за устройством и содержанием жилых зданий»;
-щодо висоти поверхів і приміщень – п. 2.9. ДБН В.2.2-15-2005 «Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення»; п. 8.8., 8.19 ДБН В.3.2-2-2009 «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт»;
-щодо мінімальної площі загальної кімнати, житлових кімнат, кухні, суміщених санвузлів – пп 2.24, 2.27 ДБН В.2.2-15-2005 «Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення».
-щодо інсоляції житлових приміщень – п. 3.2. ДБН В.2.2-15-2005 «Будинки і споруди Житлові будинки. Основні положення», п 10.30* ДБН 360-92** «Містобудування. Планування та забудова міських і сільських поселень»; СаНПиН 2605-82 «Санитарные нормы и правила обеспечения инсоляцией жилых и общественных зданий и територий жилой застройки»; п. 10.4 ДБН В.3.2-2-2009 «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт».
-щодо природного і штучного освітлення приміщень – п.3.4 ДБН В.2.2-15-2005 «Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення», пп. 2.1., 4.3., 4.21 ДБН В.2.5-28-2006 «Інженерне обладнання будинків і споруд. Природне і штучне освітлення», п. 3.3 «Методических указаний по осуществелению государственного санитарного надзора за устройством и содержанием жилых зданий»;
-щодо провітрювання приміщень, що мають природне освітлення, - п. 3.6, 3.8 ДБН В.2.2.-15-2005 «Будинки і споруди. Житлові будинки основні положення»;
-щодо висоти позначки підлоги приміщень при вході до будинку відносно позначки тротуару перед входом – п. 2.16 ДБН В.2.2-15-2005 «Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення»;
-щодо наявності інженерного обладнання – пп. 5.13, 5.18, 5.19, 5.23, 5.30, 5.31, 5.32, 5.37, 5.38 ДБН В.2.2-15-2005 «Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення»; п. 3.2 «Методических указаний по осуществелению государственного санитарного надзора за устройством и содержанием жилых зданий»; п.п. 5.1.1., 5.2.1, 5.3.1. «Правил утримання жилих будинків та прибудинкової території»;
-щодо влаштування необхідних об`ємно-планувальних рішень квартир для безпечного використання газових приладів та опалювального обладнання від природного газу в житловому будинку – пп. 6.2., 6.28, 6.29, 6.40 ДБН В.2.5-20-2001 «Інженерне обладнання будинків і споруд. Зовнішні мережі та споруди. Газопостачання»; п. 12.3.5 ДБН В.3.2-2-2009 «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт»;
-щодо конструкції даху – ДБН В.2.6-14-97 «Покриття будинків і споруд»;
-щодо ступеню вогнестійкості конструктивних елементів – п. 2.17 табл. 4 ДБН В.1.1-7-2002 «Пожежна безпека об`єктів будівництва», п. 4.3. ДБН В.2.2-15-2005 «Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення»;
-щодо наявності евакуаційного виходу з квартири, ширини та висоти евакуаційних виходів, направленню відчинення дверей на шляхах евакуації – пп 5.13, 5.16, 5.18, ДБН В.1.1-7-2002 «Пожежна безпека об`єктів будівництва»; 
-щодо використаних матеріалів конструктивних елементів – типовим таблицям, для оцінки малоповерхових будинків, будівель та споруд»;
Вищевказаний об`єкт нерухомості, двоповерховий житловий будинок з підвальним поверхом, за конструктивними та планувальними показниками не відповідає наступним вимогам ДБН, які пред`являються до жилих будинків:
-щодо відсутності виконаних зовнішніх оздоблювальних робіт – п 3.67, табл 15 СНиП 3.04.01-87 «Изоляционные и отделочные покрытия»;
3.Дійсна вартість об`єкту нерухомості, двоповерхового будинку з підвальним поверхом, з урахуванням земельної складової і можливості здачі його в експлуатацію, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 становить 958 401 (дев`ятсот п`ятдесят вісім тисяч чотириста одну) гривню.
4.З технічної точки зору розподіл приміщень житлового будинку в частках по можливий. Відповідно розподіл об`єкту нерухомості, двоповерхового будинку з підвальним поверхом, з одноквартирного на двохквартирний можливий.
Виходячи з планування об`єкту нерухомості, двоповерхового будинку з підвальним поверхом, розташування належно оформлених господарчих будівель та споруд, поділ об`єкту нерухомості, двоповерхового будинку з підвальним поверхом по АДРЕСА_1 , з одноквартирного на двохквартирний у наближені до рівних часток можливий, за наступним найбільш доцільним варіантом:
Першому співвласнику з часткою пропонується виділити: в житловому будинку літ «В-2»: частину холу «1-6» з боку головного фасаду будинку, довжиною 4,02 м., пл. 10.3 м2, кухню «1-7», пл. 15,5 м2, житлову «1-11», пл. 26,6 м2, санвузол «1-12», пл. 5,8 м2, в підвалі (літ «В^1»): частину гаражу «1-1» з боку головного фасаду будинку, довжиною 0,82 м, ганок (літ. «в^1»), козирок (літ. «в^2»), приямок (літ. «в^3»), загальною площею 91,0 м2, житловою площею 26,6 м^2, вартістю 350 656 грн. Реальна частка складає 47/100, що на 3/100 менше ідеальної частки.
Другому співвласнику з часткою пропонується виділити: в житловому будинку літ «В-2»: частину холу «1-6» з боку тильного фасаду будинку, довжиною 1,91 м., пл. 6.6 м2, санвузол «1-8», пл. 5,3 м2, вітальню «1-9» пл. 26.2 м2, коридор «1-10» пл. 6.8 м2, житлову «1-13» пл. 26.6. м2, в підвалі (літ «В^1»): частину гаражу «1-1» з боку тильного фасаду будинку, довжиною 3,93 м, пл. 13,6 м2, коридор «1-2», пл. 5,1 м2, топкову «1-3», пл. 5,6 м2, сауну «1-4» пл. 6,0 м2, Частину балкону (літ. «в») з боку тильного фасаду будинку, довжиною 2,81 м, приямок (літ. «в^4»), приямок (літ. «в^5»), загальною площею 101,8 м2, житловою площею 26,6 м^2, вартістю 395 275 грн. . Реальна частка складає 53/100, що на 3/100 більше ідеальної частки.
Сума грошової компенсації, належної першому співвласнику від другого співвласника за відмінність від ідеальної частки у володінні житловим будинком з господарчими будівлями та спорудами складає 22 309 грн. 50 коп.
5.Виходячи із взаємного розташування спірного об`єкту нерухомості у вигляді двоповерхового житлового будинку з підвальним поверхом, з урахуванням технічних норм та запропонованого вище варіанту поділу цього об`єкту нерухомості в натурі, експертом на розгляд суду пропонується один наступний технічно доцільний варіант порядку користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 з виділом окремих часток земельної ділянки співвласникам і ділянкою загального користування, необхідною для доступу та обслугоування частин будівлі, що належать співвласникам, і доступу до земельних ділянок, що виділяються.
Ділянку загального користування співвласників пропонується виділити для доступу та обслуговування спільної частини спірного об`єкту нерухомості у вигляді двоповерхового житлового будинку з підвальним поверхом, загальною площею 13 м2. 13/2 = 6,5 м2 – доля кожного з власників у ділянці загального користування.
Першому співвласнику (користувачу) з часткою 47/100 пропонується виділити земельну ділянку, пл. 219,5 м2, що необхідна для доступу та обслуговування відповідної спільної частини спірного об`єкту нерухомості у вигляді двоповерхового житлового будинку з підвальним поверхом в тому числі: 213 м2 – ділянка під особисте користування під належними будівлями і спорудами, прилегла до них і не зайнята забудовами; 6,5 м2 (13м^2/2) – частка у ділянці загального користування з другим співвласником. Вхід і в`їзд на ділянки організувати з боку головного фасаду ділянки, з АДРЕСА_1 , а також залишити через існуючи ворота.
Другому співвласнику (користувачу) з часткою 53/100 пропонується виділити земельну ділянку, пл. 283,5 м2, що необхідна для доступу та обслуговування відповідної спільної частини спірного об`єкту нерухомості у вигляді двоповерхового житлового будинку з підвальним поверхом в тому числі: 277 м2 – ділянка під особисте користування під належними будівлями і спорудами, прилегла до них і не зайнята забудовами; 6,5 м2 (13м^2/2) – частка у ділянці загального користування з другим співвласником. Вхід і в`їзд на ділянки організувати з боку головного фасаду ділянки, з АДРЕСА_1 , а також залишити через існуючи ворота.
Інша земельна ділянка, пл. 1511 м^2, залишається у власності відповідача у справі, ОСОБА_2 , згідно з копією державного акту на право власності на земельну ділянку.
22 квітня 2014 року до суду надійшли заперечення ОСОБА_4 на позовну заяву ОСОБА_3 від 19.07.2012 р., відповідно до яких ОСОБА_4 позовні вимоги не визнала. В обґрунтування заперечень зазначила, що шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було розірвано не 24 червня 2010 року, а 06 жовтня 2006 року відповідно до рішення Київського районного суду м. Одеса, доказів початку будівництва спірного будинку у травні 2005 року не надано. До заперечень додано копію рішення Київського районного суду м. Одеси від 06.10.2005 року, фотографії, копії накладної від 25.09.2010 року.
Також 22 квітня 2014 року до суду надійшли пояснення позивача ОСОБА_4 на заперечення ОСОБА_2 від 04.03.2013 року, в яких позивач на спростування доводів відповідача посилається на рішення №289/2 засідання виконавчого комітету від 18.08.2010 року. Також зазначає, що згідно відповіді на запит від 13.08.2012 року № 375 до Сухолиманської сільської ради, на час прийняття рішення №289/2 від 18.08.2010 року на земельній ділянці по АДРЕСА_1 ні розпочатого, ні нового будівництва не було. ОСОБА_2 не міг придбати будівельні матеріали у ТОВ «МОСТ С» та ТОВ «ФАВОР-8» у 2004 та 2005 роках, оскільки вказані товариства були зареєстровані 09.07.2007 року та 27.10.2010 року відповідно, у накладних ОАО «ОДСК» вказаний інший отримувач.
07 травня 2014 року до суду надійшло клопотання представника ОСОБА_3 , що діє на підставі довіреності – ОСОБА_11 про призначення судової будівельно-технічної експертизи. Відповідно до заявленого клопотання представник просила призначити повторну судову будівельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставити наступні питання:
1.Визначити технічний стан та кошторисну вартість будівельно-монтажних оздоблювальних робіт по будівництву будинку АДРЕСА_1 на момент обстеження та станом на жовтень 2008 рік.
2. Визначити вартість будівельних матеріалів придбаних для будівництва спірного будинку відповідно до квитанцій та накладних станом на 2008 р., вересень 2010 – люти1 2012 р.
3. Визначити вартість часток у спільному сумісному майні між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у житловому будинку АДРЕСА_1 станом на 2008 рік.
4. Які можливі варіанти розподілу житлового будинку між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 відповідно до ідеальних часток кожного зі співвласників домоволодіння?
5. Які можливі варіанти розподілу земельної ділянки, яка перебуває у приватній власності ОСОБА_2 на підставі державного Акту на праві власності на земельну ділянку між співвласниками ОСОБА_2 , ОСОБА_3 відповідно до їх часток у житловому будинку? Якщо розподіл неможливий, то зазначити з яких причин та обґрунтувати висновок)?
6. Визначити розмір грошової компенсації частки спільного сумісного майна ОСОБА_3 .
7. Які можливі варіанти розділу (або визначення порядку користування) житлового будинку та надвірних споруд відповідно до ідеальної частки кожного із співвласників домоволодіння?
Проведення експертизи доручити ФОП ОСОБА_12 .
Також 07 травня 2014 року до суду надійшла заява представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_8 про забезпечення доказів способом призначення додаткової експертизи, відповідно до якої представник просила призначити повторну судову будівельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставити наступні питання:
1.Визначити технічний стан та кошторисну вартість будівельно-монтажних оздоблювальних робіт по будівництву будинку АДРЕСА_1 на момент обстеження.
2. Визначити вартість ідеальних часток у житловому будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 .
3. Визначити, які будівельно-монтажні та оздоблювальні роботи по будинку на момент обстеження необхідно завершити та виконати, та яка їх кошторисна вартість на момент обстеження?
4. Чи відповідає об`єкт дослідження будівельним нормам та стандартам?
5. Чи можливий з технічної точки зору розподіл самовільно збудованого житлового будинку в натурі з урахуванням ступеня його готовності та у відповідності з частками кожного із співвласників у спільній сумісній власності на житловий будинок (якщо виділ частки можливий, то зазначити всі існуючі варіанти, якщо виділ не можливий, то зазначити з яких причин, та обґрунтувати свій висновок)?
6. У разі розподілу будинку між співвласниками по справі чи будуть відповідати виділені, розділені приміщення нормам та правилам ДБН та іншим нормативам?
7. Які можливі варіанти розподілу земельної ділянки, яка перебуває у приватній власності ОСОБА_2 на підставі державного Акту на праві власності на земельну ділянку між співвласниками житлового будинку ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 .? Якщо можливо, то зазначити варіант розподілу, якщо розподіл неможливий, то зазначити з яких причин, та обґрунтувати свій висновок)?
Проведення експертизи доручити ФОП ОСОБА_13 . 
07 травня 2014 року до суду надійшла заява ОСОБА_3 про збільшення позовних вимог, в якій ОСОБА_3 просила:
Поновити строк позовної давності.
Встановити факт проживання однією сім`єю між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з 2006 по 2008 роки.
Встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного господарства та на час проживання однією сім`єю, а також час придбання будівельних матеріалів 2004-2008 рр.:
-згідно накладних придбані будівельні матеріали – (цемент, щебень, пісок) на суму 15 562 грн.
- згідно накладних було придбано (цемент, керамзит, цемент, пісок) – на суму 12 324 грн.
- будівельними матеріалами (цегла, щебень), що підтверджується видатковою накладною № ДС-78, №ДС-82 на загальну суму – 9 047,00 грн.
- придбано двері вартістю 3 970 грн.
- придбано вікна вартістю 8 000 грн.
Визначити ідеальні частки між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на майно придбане у період з 2006 по 2008 роки.
Визнати право власності по частині на будівельні матеріали, використані для будівництва незавершеного будівництвом житлового будинку, ступінь готовності якого складає 95%, який розташований за адресою АДРЕСА_1 .
В обґрунтування заяви послалась на ст.ст. 70, 74 Сімейного кодексу України, п.п. 23,24 постанови Пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», п. 9 постанови пленуму Верховного суду України від 04 жовтня 1991 року №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», ст.ст. 331, 376 Цивільного кодексу України.

29 травня 2014 року до суду надійшов зустрічний позов представника ОСОБА_8 від імені та в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_4 та ОСОБА_3 . В позові представник просить визнати за ОСОБА_2 право власності на будівельні матеріали, обладнання, які були використані в процесі будівництва (створення майна) житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
29 травня 2014 року до суду надійшло клопотання ОСОБА_4 про допит в якості свідка відповідача ОСОБА_2 та третю особу з самостійними вимогами ОСОБА_3 .
Також 29 травня 2014 року до суду надійшли заперечення ОСОБА_4 на заяву ОСОБА_3 від 05.05.2014 року, в якій позивач просила відмовити у задоволені заяви ОСОБА_3 
29 травня 2014 року до суду ОСОБА_4 подано заяву в порядку ст. 27,31 ЦПК України, відповідно до якої ОСОБА_4 з посиланням на висновок судового експерта №12/14 від 28.02.2014 просила:
1.Визнати будинок АДРЕСА_1 об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
2.Визначити частку ОСОБА_4 у спільному майні.
3.Поділити будинок в натурі, виділивши ОСОБА_4 реальну частку, що складає 53/100, що на 3/100 більше ідеально належної частки в житловому будинку літ «В-2»: частину холу «1-6» з боку тильного фасаду будинку, довжиною 1,91 м., пл. 6.6 м2, санвузол «1-8», пл. 5,3 м2, вітальню «1-9» пл. 26.2 м2, коридор «1-10» пл. 6.8 м2, житлову «1-13» пл. 26.6. м2, в підвалі (літ «В^1»): частину гаражу «1-1» з боку тильного фасаду будинку, довжиною 3,93 м, пл. 13,6 м2, коридор «1-2», пл. 5,1 м2, топкову «1-3», пл. 5,6 м2, сауну «1-4» пл. 6,0 м2, Частину балкону (літ. «в») з боку тильного фасаду будинку, довжиною 2,81 м, приямок (літ. «в^4»), приямок (літ. «в^5»). Всього загальною площею 101,8 м2, житловою площею 26,6 м^2 . Вхід зовні у дану частину будинку здійснюється з боку правого бічного фасаду будинку через новостворений вхідний тамбур з ганком, у вітальню «1-9.».
Відповідачу, з реальною часткою 47/100, що на 3/100 менше ідеальної належної частки виділити в житловому будинку (літ «В-2»: частину холу «1-6» з боку головного фасаду будинку, довжиною 4,02 м., пл. 10.3 м2, кухню «1-7», пл. 15,5 м2, житлову «1-11», пл. 26,6 м2, санвузол «1-12», пл. 5,8 м2, в підвалі (літ «В^1»): частину гаражу «1-1» з боку головного фасаду будинку, довжиною 0,82 м, ганок (літ. «в^1»), козирок (літ. «в^2»), приямок (літ. «в^3»). Всього загальною площею будинку 91,0 м2, житловою площею 26,6 м^2.
4.Визначити порядок користування земельною ділянкою площею 0,2014 га, яка розташована по АДРЕСА_1 необхідної для доступу та обслуговування спільної частини спірного об`єкту нерухомості у вигляді двоповерхового житлового будинку з підвальним поверхом, загальною площею 13 кв.м.
Виділити ОСОБА_4 співвласнику (користувачу) з часткою 53/100 земельну ділянку, площею 283,5 м2, що необхідна для доступу та обслуговування відповідної спільної частини спірного об`єкту нерухомості у вигляді двоповерхового житлового будинку з підвальним поверхом в тому числі: 277 м2 – ділянка під особисте користування під належними будівлями і спорудами, прилегла до них і не зайнята забудовами; 6,5 м2 – частка у ділянці загального користування з другим співвласником. Вхід і в`їзд на ділянки організувати з боку головного фасаду ділянки, з АДРЕСА_1 , а також залишити через існуючи ворота.
Межа земельної ділянки, пл. 277 кв.м. (під належним другому співвласнику приміщенням житлового (літ. «В-2») і прилегла до них), що виділяється у користування другому співвласнику з часткою 53/100 буде проходити наступним чином: 
-від розділової межі земельної ділянки з боку тильного фасаду, з відступом від лівої бічної межі ділянки 3,64 м., у глибину двору, по прямій, довжиною 37,77 м., паралельній лівій бічній межі ділянки, яка проходить на відстані 3,50 м. від цієї ділянки;
-поворот наліво, по прямій довжиною 9,70 м., до прямої, що проходить на відстані 2,30 м. від тильного фасаду житлового будинку (літ. «В-2»);
-поворот наліво, по прямій, довжиною 2,50 м., паралельній тильному фасаду житлового будинку (літ. «В-2»), що проходить на відстані 2,30 м. від цього фасаду на відстані 1,0 м. від запланованого ганку для входу у новозапланований тамбур;
-поворот направо під прямим кутом, по прямій, довжиною 8,71 м., паралельно правому бічному фасаду житлового будинку (літ. «В-2»), що проходить від цього фасаду;
-поворот направо під прямим кутом, по прямій, довжиною 2,50 м., до перетину з правим бічним фасадом житлового будинку (літ. «В-2»), в точці, що знаходиться на відстані 6,41 м. від правого кута тильного фасаду даного житлового будинку;
-далі по лінії продовження прямо і по міжквартирних перегородкам (див. варіант поділу житлового будинку в додатку 2), по відрізкам, із довжинами 3,95+2,05+3,95 по зовнішній стіні житлового будинку (літ. «В-2») з боку її лівого бічного фасаду на відстані 4,36 м. від лівого кута тильного фасаду даного житлового будинку;
-далі по прямій, довжиною 2,60 м., по лінії продовження прямо до перетину з лінією лівого бічного фасаду ділянки в точці, що знаходиться на відстані 52,21 від лівого кута тильного фасаду ділянки.
Відповідачу, ОСОБА_2 , з часткою 47/100 виділити земельну ділянку, пл. 219,5 м2, що необхідна для доступу та обслуговування відповідної спільної частини спірного об`єкту нерухомості у вигляді двоповерхового житлового будинку з підвальним поверхом в тому числі: 213 м2 – ділянка під особисте користування під належними будівлями і спорудами, прилегла до них і не зайнята забудовами; 6,5 м2 – частка у ділянці загального користування з другим співвласником. Вхід і в`їзд на ділянки організувати з боку головного фасаду ділянки, з АДРЕСА_1 , а також залишити через існуючи ворота.
Межа земельної ділянки, пл. 213 кв.м. (під належним першому співвласнику приміщенням житлового (літ. «В-2») і прилегла до них), що виділяється у користування першому співвласнику буде проходити наступним чином: 
-від розділової межі земельної ділянки з боку головного фасаду, з відступом від лівої бічної межі ділянки 3,51 м., у глибину двору, по прямій, паралельній лівій бічній межі ділянки, яка проходить на відстані 3,50 м. від цієї ділянки;
-поворот направо, по дотичній прямій довжиною 3,62 м., що проходить на відстані 1,0 м. від лівого кута тильного фасаду житлового будинку (літ. «А-1»);
-поворот наліво під прямим кутом, по прямій, довжиною 7,56 м., паралельно правому бічному фасаду житлового будинку (літ. «В-2»), що проходить на відстані ____ від цього фасаду;
-поворот наліво під прямим кутом, по прямій, довжиною 2,50 м., до перетину з правим бічним фасадом житлового будинку (літ. «В-2») в точці, що знаходиться на відстані 4,41 м. від правого кута головного фасаду даного житлового будинку;
-далі по лінії продовження прямо і по міжквартирних перегородкам (див. варіант поділу житлового будинку в додатку 2), по прямій, із довжиною 7,50 до зовнішньої стіни житлового будинку (літ. «В-2») з боку її лівого бічного фасаду на відстані 4,47 м. від лівого кута головного фасаду даного житлового будинку;
-далі по прямій, довжиною 2,56 м., по лінії продовження прямо до перетину з лінією лівого бічного фасаду ділянки в точці, що знаходиться на відстані 40,40 від лівого кута головного фасаду ділянки.
Інша земельна ділянка, пл. 1511 м^2, залишається у власності відповідача у справі, ОСОБА_2 , згідно з копією державного акту на право власності на земельну ділянку.
5. Визнати за ОСОБА_4 право власності на 53/100 частини жилого будинку АДРЕСА_1 , яка складається з житлового будинку (літ «В-2», як зазначено на плані): частину холу «1-6» з боку тильного фасаду будинку, довжиною 1,91 м., пл. 6.6 м2, санвузол «1-8», пл. 5,3 м2, вітальню «1-9» пл. 26.2 м2, коридор «1-10» пл. 6.8 м2, житлову «1-13» пл. 26.6. м2, в підвалі (літ «В^1»): частину гаражу «1-1» з боку тильного фасаду будинку, довжиною 3,93 м, пл. 13,6 м2, коридор «1-2», пл. 5,1 м2, топкову «1-3», пл. 5,6 м2, сауну «1-4» пл. 6,0 м2, Частину балкону (літ. «в») з боку тильного фасаду будинку, довжиною 2,81 м, приямок (літ. «в^4»), приямок (літ. «в^5»). Всього загальною площею 101,8 м2, житловою площею 26,6 м^2 та право користування земельною ділянкою 283,5 м2 необхідною для доступу та обслуговування відповідної частини двоповерхового житлового будинку.
Визнати за відповідачем ОСОБА_2 право власності на 47/100 частин жилого будинку АДРЕСА_1 , яка складається з житлового будинку (літ «В-2», як зазначено на плані): частину холу «1-6» з боку головного фасаду будинку, довжиною 4,02 м., пл. 10.3 м2, кухню «1-7», пл. 15,5 м2, житлову «1-11», пл. 26,6 м2, санвузол «1-12», пл. 5,8 м2, в підвалі (літ «В^1»): частину гаражу «1-1» з боку головного фасаду будинку, довжиною 0,82 м, ганок (літ. «в^1»), козирок (літ. «в^2»), приямок (літ. «в^3»). Всього загальною площею будинку 91,0 м2, житловою площею 26,6 м^2 та право користування земельною ділянкою 219,5 м2 необхідною для доступу та обслуговування відповідної частини двоповерхового житлового будинку.
6.Зобов`язати відповідача, ОСОБА_2 , не перешкоджати позивачці в користуванні її частиною будинку та відповідною частиною земельної ділянки.
7.Стягнути зі ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію за різницю у вартості ідеальних часток в сумі 22 309,40 коп.
8.Стягнути з Відповідача судові витрати на суму 4710,60 грн.
Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 29.05.2014 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_8 від імені та в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про визнання права власності на будівельні матеріали та конструктивні елементи, використані при будівництві об`єднано в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_3 , про визнання будинку об`єктом спільної сумісної власності подружжя, визначення частки у спільному майні, поділ будинку, визначення порядку користування земельною ділянкою, визнання права власності, зобов`язання не перешкоджати в користуванні, та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_3 до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про визнання права власності.
16 червня 2014 року до суду надійшла заява представника ОСОБА_2 про приєднання документів до матеріалів справи, відповідно до яких представник відповідача просив долучити до матеріалів справи копії видаткових накладних, рахунку – фактури, касових чеків, накладних за 2012, 2014 та 2015 роки.
17 вересня 2014 року до суду надійшла заява про забезпечення доказів представника відповідача – ОСОБА_8 , в якій представник просила:
Призначити по справі судову будівельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставити наступні питання:
1.Визначити технічний стан та кошторисну вартість будівельно-монтажних та оздоблювальних робіт по будівництву спірного будинку АДРЕСА_1 станом на жовтень 2005 року, 16.09.2010 р.- 17.02.2012 р. по відповідним накладним, чекам, квитанціям, та на момент проведення обстеження. При цьому врахувати відсутність станом на жовтень 2005 року, 16.09.2010 р.- 17.02.2012 р. будівельно- оздоблювальних внутрішніх робіт, інженерних систем та мереж каналізації, водопостачання та водовідведення, полового покриття, стінових перегородок, дверей та вікон, що підтверджується письмовими доказами (накладні квитанції), які містяться в матеріалах справи.
2. Визначити вартість часток у житловому будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 .
3. Визначити відсоток готовності спірного будинку станом на 2005 р., станом на 16.09.2010 р., 17.02.2012 р. (по наявним документам справи)?
4. Чи відповідає об`єкт дослідження будівельним нормам та стандартам?
5. У разі розподілу будинку між співвласниками по справі чи будуть відповідати виділені розділені приміщення нормам та правилам ДБН та іншим нормативам?
6. Визначити частки у спільному сумісному майні між ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 у житловому будинку АДРЕСА_1 відповідно до їх участі та виникнення права у спільній сумісній власності.
7. Чи можливий з технічної точки зору розподіл самовільно збудованого житлового будинку в натурі з урахуванням ступеня його готовності та у відповідності з частками кожного із співвласників у спільній сумісній власності на житловий будинок (якщо виділ частки можливий, то зазначити всі існуючі варіанти, якщо виділ не можливий, то зазначити з яких причин, та обґрунтувати свій висновок)?
8. Чи можливо з технічної точки зору розділити підвал, кухню, санвузол, горище між співвласниками?
9. У разі розподілу будинку між співвласниками по справі чи будуть відповідати виділені, розділені приміщення нормам та правилам ДБН та іншим нормативам?
10. Чи можливо розподілити земельну ділянку, яка перебуває у приватній власності ОСОБА_2 на підставі державного Акту на праві власності на земельну ділянку між співвласниками? Якщо так, то зазначити варіант розподілу, якщо розподіл неможливий, то зазначити з яких причин, та обґрунтувати свій висновок
Проведення експертизи доручити ФОП ОСОБА_13 . 
07 жовтня 2014 року до суду надійшла заява представника відповідача ОСОБА_8 , в якій представник просила долучити акт проведення обстеження технічного стану домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 від 17 вересня 2014 року.
Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 07 жовтня 2014 року призначено по справі додаткову будівельно-технічну експертизу, провадження якої доручено судовому експерту ФОП ОСОБА_10 .
На вирішення експертизи поставлено наступні питання: 
1. Зробити перерахунок дійсної вартості об`єкту нерухомості, двох-поверхового будинку, з урахуванням земельної складової і можливості здачі його в експлуатацію станом на час проведення додаткового дослідження?
2. Зробити перерахунок суми грошової компенсації за відмінність від ідеальної частки одного співвласника від другого?
3. Визначити технічний стан та кошторисну вартість будівельно-монтажних та оздоблювальних робіт по будівництву спірного будинку АДРЕСА_1 , станом на жовтень 2005 року, на жовтень 2008 року, 16.09.2010 року - 17.02.2012 року по відповідним накладним, чекам, квитанціям та стан на момент проведення обстеження?
4. Визначити, які будівельно-монтажні та оздоблювальні роботи по будинку на момент обстеження необхідно завершити та виконати та яка їх кошторисна вартість на момент обстеження?
5. Визначити відсоток готовності спірного будинку станом на 2008 рік, станом на 16.09.2010р. - 17.02.2012 року (по наявним документам у справі)?
6. У разі розподілу будинку між співвласниками по справі чи будуть відповідати виділені, розділені приміщення нормам та правилам ДБН та іншим нормативам?
7. Визначити частки у спільному сумісному майні між ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 у житловому будинку АДРЕСА_1 відповідно до їх участі та виникнення права у спільній сумісній власності?
8. Чи можливий з технічного точку зору розподіл самовільно збудованого житлового будинку в натурі з урахуванням ступеня його готовності та у відповідності з частками кожного із співвласників у спільній сумісній власності на житловий будинок (якщо виділ частки можливий, то зазначити всі існуючі варіанти, якщо виділ не можливий, то зазначити з яких причин, та обґрунтувати свій висновок)?
9. Чи можливо з технічної точки зору розділити підвал, кухню, санвузол, горище між співвласниками?
10. У разі розподілу будинку між співвласниками по справі чи будуть відповідати виділені, розподілені приміщення нормам та правилам ДБН та іншим нормативам?
11. Визначити вартість будівельних матеріалів придбаних для будівництва спірного будинку відповідно до квитанцій та накладних станом на 2008 рік, вересень 2010 року, лютий 2012 року?
12. Визначити вартість часток у спільному сумісному майні між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у житловому будинку АДРЕСА_1 станом на 2008 рік?
13. Визначити розмір грошової компенсації частки спільного сумісного майна ОСОБА_3 .?
Оплату за проведення додаткової експертизи покладено в рівних частках на ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Зобов`язано сторони по справі забезпечити доступ експерта до об`єкту дослідження та надати всю наявну технічну документацію.
На час проведення експертизи провадження у справі було зупинено.
04.11.2014 року від судового експерта ОСОБА_10 на адресу суду надійшло клопотання про надання додаткових матеріалів, необхідних для провадження експертизи.
Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 04.11.2014 року провадження у справі відновлено.
Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 12.12.2014 року провадження у справі зупинено.
30 січня 2015 року на адресу суду від судового експерта надійшло повідомлення про неможливість надання висновку експерта.
Повідомлення мотивовано тим, що у термін з 23.10.2014 року до дати складання повідомлення (більш ніж тридцять календарних днів) ніякої відповіді до експерта щодо надання додаткових пояснень та матеріалів, забезпечення доступу до об`єкту дослідження та внесення авансового платежу за проведення експертизи, необхідних для підготовки висновку, не надходило, клопотання експерта у цих питаннях не задоволено. 
Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 03.02.2015 року провадження у справі відновлено.
13 березня 2015 року на адресу суду надійшла заява представника відповідача ОСОБА_8 про відвід експерта ОСОБА_10 
22.04.2015 року на адресу суду надійшла заява представника відповідача ОСОБА_8 про забезпечення доказів шляхом проведення експертизи з уточненим переліком питань, які були додатково уточнені заявою представника, отриманою судом 30.04.2015 року.
Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 30.04.2015 року призначено по справі судову будівельно-технічну експертизу, провадження якої доручено штатному експерту Одеського науково - дослідного інституту судових експертиз.
На вирішення експертизи поставлено наступні питання:
1. Визначити вартість будівельних матеріалів, використаних в процесі будівництва цокольного та 1 поверху житлового будинку, який не введено в експлуатацію, збудовано ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на земельній ділянці 0,2014 га, яка належить ОСОБА_2 на праві особистої приватної власності та розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
2. Визначити вартість будівельних матеріалів, використаних в процесі будівництва житлового будинку, розташованого на земельній ділянці площею 0,2014 га, що належить ОСОБА_2 на праві особистої приватної власності та розташована за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 2012 рік.
3. Визначити технічний стан основних несучих конструкцій житлового будинку, який не введено в експлуатацію та збудовано на земельній ділянці площею 0,2014 га. яка належить ОСОБА_2 на праві особистої приватної власності та розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
4. Визначити вартість часток будівельних матеріалів, використаних в процесі будівництва ОСОБА_2 , ОСОБА_3 житлового будинку АДРЕСА_1 між ОСОБА_2 . ОСОБА_3 виходячи з їх рівності.
5. Визначити відсоток готовності об`єкту нерухомості, двох-поверхового будинку з мансардою та підвальним поверхом розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
6. Чи відповідає об`єкт нерухомості, двох-поверховий будинок з мансардою та підвальним поверхом, розташований за адресою : АДРЕСА_1 вимогам ДБН, які пред`являються до жилих будинків.
7. Визначити дійсну вартість двох-поверхового будинку з мансардою та підвальним поверхом, з урахуванням земельної складової і можливості здачі його в експлуатацію станом на час проведення дослідження.
8. Визначити можливі варіанти поділу об`єкту нерухомості двох-поверхового будинку з мансардою та підвальним поверхом в натурі по 1\2 частці кожному.
9. При можливості поділу спірного двох-поверхового будинку з мансардою та підвальним поверхом, визначити порядок користування земельною ділянкою розташованою за адресою: АДРЕСА_1 для можливого доступу та обслуговування визначених часток у двох-поверховому будинку.
Оплату за проведення експертизи по питанням з 1 по 4 покладено на ОСОБА_2 , по питанням з 5 по 9 на ОСОБА_4 .
Зобов`язано сторони по справі забезпечити доступ експерту до об`єкту дослідження та надати всю наявну технічну документацію.
На час проведення експертизи провадження у справі зупинено.
20.08.2015 року на адресу суду надійшов висновок судової будівельно-технічної експертизи за ухвалою суду від 30.04.2015 року, у зв`язку з чим обставини, що були підставою для зупинення провадження у справі відпали.
Відповідно до висновку №2298/24 судової будівельно-технічної експертизи по цивільній справі №2/1521/390/12 від 11.08.2015 року, судовим експертом Томишинець Л.В. було сформовано наступні висновки:
1.По першому питанню. Кошторисна вартість (в цінах на 2012 рік) будівництва підвального та першого поверхів (з врахуванням перекриття над першим поверхом) двоповерхового житлового будинку з підвальним та мансардним поверхом, який не введено в експлуатацію, побудований ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на земельній ділянці 0,2014 га, належній ОСОБА_2 на праві особистої приватної власності та розташований за адресою АДРЕСА_1 складає 328 314,00 грн. (з ПДВ), в тому числі кошторисна вартість будівельних матеріалів, використаних під час будівництва підвального та першого поверхів (з врахуванням перекриття над першим поверхом) складає 244 356,00 грн. (з ПДВ).
2.По другому питанню. Кошторисна вартість будівництва (в цінах на 2012 рік) двоповерхового житлового будинку з підвальним та мансардним поверхом, розташованим на земельній ділянці 0,2014 га, належній ОСОБА_2 на праві особистої приватної власності та розташований за адресою АДРЕСА_1 складає 561 150,00 грн. (з ПДВ) в тому числі кошторисна вартість будівельних матеріалів, використаних під час будівництва двоповерхового житлового будинку з підвалом та мансардним поверхом складає 410 511,60 грн. (з ПДВ).
3.По третьому та шостому питанню:
- порушено п. 2.7. ДБН В.2.2-15-2005, так як товщина та матеріал наружних стін (в тому числі залізобетонні стійки та армопояси) не відповідають вимогам енергозбереження;
- порушено п. 2.13 ДБН В.2.2-15-2005 – перед входом в приміщення житлового будинку не передбачено тамбур глибиною не менше 1,4 м;
- планування обстежуваного житлового будинку виконана з відхиленням від вимог п. 2.27 ДБН В.2.2-15-2005 згідно якого: «… в дво-, трьохкімнатних квартирах слід передбачати роздільні санвузли (ванна з умивальником, та вбиральня з унітазом та умивальником), а в побудованому житловому будинку – два суміщених санвузла;
- порушені вимоги п. 7.10.9. ДБН В.1.1-12:2014, так як на рівні перекриття над підвалом, виконаного зі збірних залізобетонних панелей не виконано антисейсмічний пояс з монолітного залізобетону;
- порушено п. 7.3.1 ДБН В.1.1-12:2014 – монолітні залізобетонні стійки (сердечники) на рівні 1-го поверху (в товщі зовнішніх стін) не мають жорстокого зв`язку з перекриттям над поверхом, так як відсутній антисейсмічний монолітний залізобетонний пояс над підвалом, отже не забезпечена спільна робота вказаних конструкцій при сейсмічному впливі;
- порушено п. 7.10.12 ДБН В.1.1-12:2014 – так як фронтони стін мансардного поверху не посилені вертикальним армуванням або вертикальним залізобетонним включенням, що впливає на надійність та сейсмостійкість мансарди;
- порушено п. 7.1.3 ДБН В.1.1-12:2014 – так як відсутня внутрішня продольна стіна і сейсмостійкість конструкції не забезпечена (відсутній антисейсмічний армопояс над підвалом та з/б монолітні сердечники поверху не пов`язані жорстко з перекриттям над підвалом);
- порушено пункт 1.5. ДБН В.2.6-31:2006, так як не виконаний захист внутрішніх поверхонь стін від впливу вологи, зовнішніх від атмосферних опадів з використанням оздоблювально-захисних слоїв покриття;
- порушено п. 3.15 Т.1 ДБН В.2.6-14-97 – не виконана система наружного організованого водовідведення;
- в матеріалах цивільної справи №№ 2/1521/390/12 відсутня робоча документація покрівлі горища об`єкту дослідження, проект виконання робіт, що не відповідає вимогам п. 3.27 Т.1 та п. 3.2 Т.2 ДБН В.2.6-14-97;
- порушено п. 5.3.2.7.6 ДБН В. 1.2-9-2008, так як відсутні огородження сходових маршів та майданчиків, не виконано огородження балкону на рівні другого поверху;
- порушено п. 13.1.4.1.1 ДБН В.2.6-162:2010, так як шви кам`яної кладки заповнені повністю будівельним розчином, що не забезпечує достатнього зчеплення каменів клади між собою (див. Додаток №1, фото №51);
- порушено п. 13.1.5.1. та яка при кладці стін використані блоки з чарунок бетонів зі сколами, то товщина горизонтальних та вертикальних швів виконана з відхиленням від норм. 
Враховуючи той факт, що двоповерховий будинок з підвалом та мансардним поверхом АДРЕСА_1 побудований з порушеннями вимог діючих будівельних норм та правил, які первинно впливають на техніко-експлуатаційні показники будівлі – міцність, стійкість, надійність, геометричну незмінність, визначити технічний стан обстежуваного житлового будинку не вдається можливим.
Враховуючи вищевказані порушення діючих норм та правил по двоповерховому житловому будинку, з підвалом та мансардним поверхом АДРЕСА_1 , визначено, що його подальша експлуатація небезпечна та може становити небезпеку для життя та діяльності людей.
4.По четвертому питанню. Кошторисна вартість будівельних матеріалів, використаних в процесі будівництва ОСОБА_2 , ОСОБА_3 двоповерхового будинку з підвалом та мансардним поверхом АДРЕСА_1 складає: кошторисна вартість будівельних матеріалів, використаних в процесі будівництва ОСОБА_2 – 205 255,80 грн., кошторисна вартість будівельних матеріалів, використаних в процесі будівництва ОСОБА_3 205 255,80 грн.
5.По п`ятому питанню. Готовність об`єкта нерухомості, двоповерхового будинку з підвалом та мансардним поверхом, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , складає 86%.
6.По сьомому питанню. Дійсна (ринкова) вартість двоповерхового будинку з підвалом та мансардним поверхом, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , з урахуванням земельної складової, при можливості здачі його в експлуатацію станом на дату проведення обстеження (16 червня 2015 р.) складає 4 454 684 грн., з урахуванням ПДВ. Для визначення ринкової вартості об`єкта оцінки умовно враховується той факт, що оцінюваний житловий будинок може бути зданий в експлуатацію. Однак, в існуючому вигляді житловий будинок з підвалом та мансардним поверхом, розташований за адресою: АДРЕСА_1 не підлягає здачі в експлуатацію, так як виконаний з порушеннями діючих будівельних норм та правил. Здача в експлуатацію вказаного житлового будинку можлива лише при умові його приведення у відповідність з діючими будівельними нормами і правилами.
7.По восьмому питанню. Експертом пропонується один, найбільш доцільний варіант розділу житлового будинку між співвласниками з врахуванням конструктивного та об`ємно - планувального рішення будівлі.
В запропонованому експертом варіанті необхідно виконати реконструкцію житлового будинку, яка включає в себе демонтаж та облаштування перегородок, облаштування отворів в несучих конструкціях, стінах та перекриттях, облаштування та закладення отворів в перегородках, монтаж та перенесення інженерних комунікацій та обладнання та інше.
В запропонованому варіанті співвласником двоповерхового житлового будинку з підвалом та мансардним поверхом, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , пропонується виділити наступні приміщення:
першому співвласнику: №1а – підсобне, площею 18,0 кв.м.; №2 – підсобне , площею 5,0 кв.м.; № 3- коридор, площею 6,5 кв.м.; №9 – санвузол, площею 3,9 кв.м.; №10 – кухня, площею 10,1 кв.м.; №10а – коридор, площею 11,2 кв.м.; №10б – тамбур, площею 4,0 кв.м.; №13 – санвузол, площею 3,9 кв.м.; №14 – житлова кімната, площею 19, 6 кв.м.; №14а – коридор, площею 6,3 кв. м.; №16 – мансардне приміщення, площею 29,8 кв.м.; балкони ( з врахуванням коефіцієнта) – 1,1 кв.м.;
загальна площа приміщень, які пропонуються до виділу першому співвласнику складає 118, 3 кв.м., в тому числі:
-житлова площа – 19,6 кв.м.
-підсобна площа – 98,7 кв.м.
другому співвласнику: №1 – підсобне, площею 15,9 кв.м.; №4 – коридор, площею 2,№ кв.м.; №5 – сходи, площею 2,7 кв.м.; №6 – підсобне, площею 12,1 кв.м.; №7 – хол, площею 17,0 кв.м.; №8 – кухня, площею 12,5 кв.м.; №9а – санвузол, площею 4,0 кв.м.; №11 – коридор, площею 6,8 кв.м.; №12 – житлова кімната, площею 23,9 кв.м.; № 13а – санвузол, площею 3,9 кв.м.; № 15 – сходи, площею 4,5 кв.м.; №16а – мансардне приміщення, площею 12,7 кв.м.; № площа балкону (з врахуванням коефіцієнту)1,2 кв.м.;
загально площа приміщень , які пропонуються до виділу другому співвласнику складає 118,3 кв.м., в тому числі:
-житлова площа – 23,9 кв.м.
-підсобна площа – 94,4 кв.м.
Вартість приміщень, які пропонуються до виділу співвласникам:
-першому співвласнику: 726 429,70 грн, що складає = ;
-другому співвласнику: 724 923,30 грн, що складає = 
Під час запропонованого варіанта розділу житлового будинку зачіпаються всі конструкції (несучі стіни, збірні залізобетонні панелі перекриття та інше), для можливості реалізації запропонованого варіанта розділу необхідно в обов`язковому порядку виконання ліцензованою організацією (сертифікованими спеціалістами) технічного висновку про можливість реконструкції даного житлового будинку, а також проєктно-кошторисної документації на реконструкцію, затвердженої та погодженої у встановленому законодавством порядку.
Прийняття рішення про можливість розділу двоповерхового житлового будинку з підвалом та мансардним поверхом, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до запропонованого варіанту розділу можливо лише після визнання права власності на зазначений будинок у відповідності до закону.
8.Експертом пропонується один, найбільш доцільний варіант порядку користування земельною ділянкою з врахуванням запропонованих до виділу співвласникам частин житлового будинку та можливого доступу для догляду за будівлями та здійснення поточного ремонту, а також для проїзду до будинку транспорту, та, за необхідності, пожежних машин.
При запропонованому варіанті порядку користування земельною ділянкою співвласникам двоповерхового житлового будинку з підвалом та мансардним поверхом, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , пропонується виділити в користування:
- першому співвласнику житлового будинку пропонується виділити в користування частину земельної ділянки площею 256 кв.м., в тому числі: під будівлею житлового будинку – 39,9 кв.м. (без врахування проєктованого ганку): під проїздом та прилеглою до будівлі території 216,1 кв.м.
Дана ділянка виділена на план схемі червоним кольором і позначена точками 1-2-13-14-15-16-12-11-10-9-8-1 (Додаток №7). Межа земельної ділянки, що пропонується до виділу в користування першому співвласнику житлового будинку, проходить наступним чином: 
- від точки 3 розташованої на межі з суміжним користувачем зі сторони земель сільської ради (зі сторони тильного фасаду) по межі ділянки зі суміжним користувачем на відстані 55,25 м до точки 2;
- з наступним поворотом наліво до стіни житлового будинку до точки 13 (під прямим кутом до стіни житлового будинку);
- далі по лінії продовження по середині перегородок першого поверху згідно план-схеми варіанту розділу першого поверху по ломаній лінії 13-14-15-16 (см. Додаток №7), до точки 16;
- далі по лінії продовження на відстані 1,53 м до точки 12;
- з наступним поворотом наліво по лінії, паралельній зовнішній стіні житлового будинку на відстані 7.51 м до точки 17;
- з наступним поворотом наліво по лінії, паралельній зовнішній стіні житлового будинку на відстані 8,25 м до точки 18;
- за наступним поворотом направо по лінії, паралельній межі земельної ділянки з суміжним користувачем (3,5 м до межі з суміжною земельною ділянкою) до точки 4;
- з наступним поворотом ліворуч по межі ділянки з відстанню 3,64 м до точки 3;
При запропонованому варіанті порядку користування земельною ділянкою першому співвласнику житлового будинку необхідно виконати роботи з влаштування в`їзних воріт з хвірткою для в`їзду та входу на територію, що виділяється йому в користування.
Другому співвласнику житлового будинку пропонується виділити в користування частину земельної ділянки площею 215 кв.м., в т.ч.: під будівлею житлового будинку – 44.9 кв.м., під проїздом і прилеглою до будівлі території – 170,1 кв.м. 
Дана ділянка виділена на план схемі червоним кольором і позначена точками 1-2-13-14-15-16-12-11-10-9-8-1 (Додаток №7). Межа земельної ділянки, що пропонується до виділу в користування другому співвласнику житлового будинку, проходить наступним чином: 
- від точки 1 розташованої на межі з суміжним користувачем зі сторони АДРЕСА_1 по межі ділянки на відстані 39,41 м до точки 2;
- з наступним поворотом направо під прямим кутом до стіни житлового будинку до точки 13;
- далі по лінії продовження по середині перегородок першого поверху згідно план-схеми варіанту розділу першого поверху по ломаній лінії 13-14-15-16 (см. Додаток №7), до точки 16;
- далі по лінії продовження на відстані 1,53 м до точки 12;
- з наступним поворотом направо по лінії, паралельній зовнішній стіні житлового будинку на відстані 9.48 м до точки 11;
- з наступним поворотом направо по лінії, паралельній зовнішній стіні житлового будинку на відстані 5,41 м до точки 10;
- з наступним поворотом наліво під кутом на відстані 3,7 до точки 9;
- з наступним поворотом наліво по лінії, паралельній межі земельної ділянки з суміжним користувачем (3,5 м до межі з суміжною земельною ділянкою) до точки 8 на відстані 30,46 до точки 8 – межі земельної ділянки;
- з подальшим поворотом праворуч по межі ділянки з боку АДРЕСА_1 до точки 1.
У власності ОСОБА_2 залишається частина земельної ділянки площею 1543 кв.м. і одна частина земельної ділянки з двох запропонованих власникам житлового будинку до виділу в користування для доступу та утримання житлового будинку.
Розгляд запропонованого варіанту порядку користування земельною ділянкою можливий лише тільки після визнання права власності на житловий будинок з підвалом та мансардним поверхом, розташований за адресою: АДРЕСА_1 у відповідності із законом, а також після прийняття рішення про можливість поділу вказаного житлового будинку.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 07.09.2015 року провадження у справі відновлено.
11 листопада 2015 року до суду надійшла заява ОСОБА_4 про виклик експерта до суду.
Сторони неодноразово в судове засідання не з`являлись, викликались судом належним чином.
30 березня 2016 року начальнику відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області судом направлено запити щодо реєстрації місця проживання відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_2 
01 червня 2016 року на адресу суду надійшли відповіді на питання, зазначені в заяві ОСОБА_4 від 11.11.2015 року.
03 червня 2016 року від ОСОБА_14 надійшла заява в порядку ст. 27,31 ЦПК України, відповідно до якої просила: 
1.Встановити факт проживання ОСОБА_14 і ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з жовтня 2004 року по вересень 2010 року.
2.Визнати будинок під АДРЕСА_1 об`єктом спільної сумісної власності подружжя.
3.Визнати за ОСОБА_14 право власності на частину житлового будинку, що розташований по АДРЕСА_1 , виділивши їй в натурі: підсобне приміщення, площею 15,9 кв.м.; №4 – коридор, площею 2,3 кв.м.; №5 – сходи, площею 2,7 кв.м.; №6 – підсобне, площею 12,1 кв.м.; №7 – хол, площею 17,0 кв.м.; №8 – кухня, площею 12,5 кв.м.; №9а – санвузол, площею 4,0 кв.м.; №11 – коридор, площею 6,8 кв.м.; №12 – житлова кімната, площею 23,9 кв.м.; № 13а – санвузол, площею 3,9 кв.м.; № 15 – сходи, площею 4,5 кв.м.; №16а – мансардне приміщення, площею 12,7 кв.м.; площу балкону (з врахуванням коефіцієнту)1,2 кв.м., загальною площею 118,3 кв.м., в тому числі: житлова площа – 23,9 кв.м., підсобна площа – 94,4 кв.м., вартістю 724 923,30 грн., тобто квартиру АДРЕСА_3 відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи №2298/24 від 11.08.2015 року з наступним проведенням перепланування за особистий рахунок, наведеного у висновку судової будівельно-технічної експертизи №2298/24 від 11.08.2015 року.
4.Визнати право власності за ОСОБА_2 на частину житлового будинку, що розташований по АДРЕСА_1 , виділивши йому в натурі: підсобне, площею 18,0 кв.м.; №2 – підсобне , площею 5,0 кв.м.; № 3- коридор, площею 6,5 кв.м.; №9 – санвузол, площею 3,9 кв.м.; №10 – кухня, площею 10,1 кв.м.; №10а – коридор, площею 11,2 кв.м.; №10б – тамбур, площею 4,0 кв.м.; №13 – санвузол, площею 3,9 кв.м.; №14 – житлова кімната, площею 19, 6 кв.м.; №14а – коридор, площею 6,3 кв. м.; №16 – мансардне приміщення, площею 29,8 кв.м.; балкони ( з врахуванням коефіцієнта) – 1,1 кв.м., загальною площею 118,3 кв.м., в тому числі: житлова площа – 19,6 кв.м., підсобна площа – 98,7 кв.м., вартістю 726 429,70 грн., тобто квартиру АДРЕСА_3 відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи №2298/24 від 11.08.2015 року з наступним проведенням перепланування за особистий рахунок, наведеного у висновку судової будівельно-технічної експертизи №2298/24 від 11.08.2015 року.
5.Визначити порядок користування земельною ділянкою площею 0,2014 га., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 необхідної для доступу та обслуговування спільної частини об`єкту нерухомості у вигляді двоповерхового житлового будинку з підвальним поверхом, відповідно до поділу жилого будинку виділивши ОСОБА_15 у користування частину земельної ділянки площею 215 кв.м. в тому числі: під будівлею житлового будинку - – 44.9 кв.м., під проїздом і прилеглою до будівлі території – 170,1 кв.м.
Дана ділянка виділена на план схемі червоним кольором і позначена точками 1-2-13-14-15-16-12-11-10-9-8-1 (Додаток №7). Межа земельної ділянки, що пропонується до виділу в користування другому співвласнику житлового будинку, проходить наступним чином: - від точки 1 розташованої на межі з суміжним користувачем зі сторони АДРЕСА_1 по межі ділянки на відстані 39,41 м до точки 2; - з наступним поворотом направо під прямим кутом до стіни житлового будинку до точки 13; - далі по лінії продовження по середині перегородок першого поверху згідно план-схеми варіанту розділу першого поверху по ломаній лінії 13-14-15-16 (см. Додаток №7), до точки 16; - далі по лінії продовження на відстані 1,53 м до точки 12; - з наступним поворотом направо по лінії, паралельній зовнішній стіні житлового будинку на відстані 9.48 м до точки 11; - з наступним поворотом направо по лінії, паралельній зовнішній стіні житлового будинку на відстані 5,41 м до точки 10; - з наступним поворотом наліво під кутом на відстані 3,7 до точки 9; - з наступним поворотом наліво по лінії, паралельній межі земельної ділянки з суміжним користувачем (3,5 м до межі з суміжною земельною ділянкою) до точки 8 на відстані 30,46 до точки 8 – межі земельної ділянки; - з подальшим поворотом праворуч по межі ділянки з боку АДРЕСА_1 до точки 1.
6.Визначити порядок користування земельною ділянкою площею 0,2014 га., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 необхідної для доступуп та обслуговування спільної частини об`єкту нерухомості у вигляді двоповерхового житлового будинку з підвальним поверхом, відповідно до поділу жилого будинку виділивши ОСОБА_2 у користування частину земельної ділянки площею 256 кв.м., в тому числі: під будівлею житлового будинку – 39,9 кв.м. (без врахування проєктованого ганку): під проїздом та прилеглою до будівлі території 216,1 кв.м.
Дана ділянка виділена на план схемі червоним кольором і позначена точками 1-2-13-14-15-16-12-11-10-9-8-1 (Додаток №7). Межа земельної ділянки, що пропонується до виділу в користування першому співвласнику житлового будинку, проходить наступним чином: - від точки 3 розташованої на межі з суміжним користувачем зі сторони земель сільської ради (зі сторони тильного фасаду) по межі ділянки зі суміжним користувачем на відстані 55,25 м до точки 2; - з наступним поворотом наліво до стіни житлового будинку до точки 13 (під прямим кутом до стіни житлового будинку); - далі по лінії продовження по середині перегородок першого поверху згідно план-схеми варіанту розділу першого поверху по ломаній лінії 13-14-15-16 (см. Додаток №7), до точки 16;
- далі по лінії продовження на відстані 1,53 м до точки 12; - з наступним поворотом наліво по лінії, паралельній зовнішній стіні житлового будинку на відстані 7.51 м до точки 17; з наступним поворотом наліво по лінії, паралельній зовнішній стіні житлового будинку на відстані 8,25 м до точки 18; за наступним поворотом направо по лінії, паралельній межі земельної ділянки з суміжним користувачем (3,5 м до межі з суміжною земельною ділянкою) до точки 4; з наступним поворотом ліворуч по межі ділянки з відстанню 3,64 м до точки 3 з наступним виконанням робіт з влаштування в`їзних воріт з хвірткою для в`їзду та входу на територію, що виділяється йому в користування.
У власності ОСОБА_2 залишається частина земельної ділянки площею 1543 кв.м. і одна частина земельної ділянки з двох запропонованих власникам житлового будинку до виділу в користування для доступу та утримання житлового будинку.
7.Зобов`язати відповідача, ОСОБА_2 не першкоджати користуванні часткою ОСОБА_14 та відповідної частини земельної ділянки шляхом не вчинення дій, які могли б заважати їй у проведені реконструкції проходу та проїзду до виділеної їй земельної ділянки.
8.Стягнути з відповідача, ОСОБА_2 судові витрати на суму 7 946 грн. які складаються із: відправки сторонам судових повісток на суму – 440,50 грн суму за проведення двох експертиз на суму 7068,90 грн. (400 грн. плюс 3068.90 грн.) та сплату судового збору – 436,60 грн. (216 грн. +220,60 грн. (за подання клопотань).
Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 03.06.2016 року позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_3 до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про визнання права власності та зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про визнання права власності на будівельні матеріали та конструктивні елементи залишено без розгляду.
Змінено правовий статус ОСОБА_3 з третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору на третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача.
Продовжено розгляд цивільної справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача ОСОБА_3 , про визнання будинку об`єктом спільної сумісної власності подружжя, визначення частки у спільному майні, поділ будинку, визначення порядку користування земельною ділянкою, визнання права власності, зобов`язання не перешкоджати в користуванні.
Роз`яснено третій особі та відповідачу їх право на повторне звернення до суду після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду.
15.06.2016 року до Овідіопольського районного суду Одеської області від ОСОБА_2 надійшла апеляційна скарга на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 03.06.2016 року про залишення позову ОСОБА_3 без розгляду.
22.06.2016 року цивільну справу було скеровано до Апеляційного суду Одеської області.
Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 23.06.2016 року було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 03.06.2016 року.
Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 14.07.2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 , подану 03 червня 2016 року на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 03.06.2016 року про залишення без розгляду позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_3 до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 – повернуто ОСОБА_3 .
Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 14.07.2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 було задоволено, ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 03.06.2016 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.
28 вересня 2016 року від ОСОБА_14 надійшла заява в порядку ст. 27,31 ЦПК України, відповідно до якої позивач сформулювала позовні вимоги, а саме:
1.Встановити факт проживання ОСОБА_14 і ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з жовтня 2004 року по вересень 2010 року.
2.Визнати (об`єкт незавершеного будівництва) житловий будинок під АДРЕСА_1 об`єктом спільної сумісної власності подружжя.
3.Визнати за ОСОБА_14 право власності на частину об`єкту незавершеного будівництвом житлового будинку, що розташований по АДРЕСА_1 , виділивши їй в натурі: підсобне приміщення, площею 15,9 кв.м.; №4 – коридор, площею 2,3 кв.м.; №5 – сходи, площею 2,7 кв.м.; №6 – підсобне, площею 12,1 кв.м.; №7 – хол, площею 17,0 кв.м.; №8 – кухня, площею 12,5 кв.м.; №9а – санвузол, площею 4,0 кв.м.; №11 – коридор, площею 6,8 кв.м.; №12 – житлова кімната, площею 23,9 кв.м.; № 13а – санвузол, площею 3,9 кв.м.; № 15 – сходи, площею 4,5 кв.м.; №16а – мансардне приміщення, площею 12,7 кв.м.; площу балкону (з врахуванням коефіцієнту)1,2 кв.м., загальною площею 118,3 кв.м., в тому числі: житлова площа – 23,9 кв.м., підсобна площа – 94,4 кв.м., вартістю 724 923,30 грн., тобто квартиру АДРЕСА_3 відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи №2298/24 від 11.08.2015 року з наступним проведенням перепланування за особистий рахунок, наведеного у висновку судової будівельно-технічної експертизи №2298/24 від 11.08.2015 року.
4.Визнати право власності за ОСОБА_2 на частину об`єкту незавершеного будівництвом житлового будинку, що розташований по АДРЕСА_1 , виділивши йому в натурі: підсобне, площею 18,0 кв.м.; №2 – підсобне , площею 5,0 кв.м.; № 3- коридор, площею 6,5 кв.м.; №9 – санвузол, площею 3,9 кв.м.; №10 – кухня, площею 10,1 кв.м.; №10а – коридор, площею 11,2 кв.м.; №10б – тамбур, площею 4,0 кв.м.; №13 – санвузол, площею 3,9 кв.м.; №14 – житлова кімната, площею 19, 6 кв.м.; №14а – коридор, площею 6,3 кв. м.; №16 – мансардне приміщення, площею 29,8 кв.м.; балкони ( з врахуванням коефіцієнта) – 1,1 кв.м., загальною площею 118,3 кв.м., в тому числі: житлова площа – 19,6 кв.м., підсобна площа – 98,7 кв.м., вартістю 726 429,70 грн., тобто квартиру АДРЕСА_3 відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи №2298/24 від 11.08.2015 року з наступним проведенням перепланування за особистий рахунок, наведеного у висновку судової будівельно-технічної експертизи №2298/24 від 11.08.2015 року.
5.Визначити порядок користування земельною ділянкою площею 0,2014 га., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 необхідної для доступуп та обслуговування спільної частини об`єкту нерухомості у вигляді двоповерхового житлового будинку з підвальним поверхом, відповідно до поділу жилого будинку виділивши ОСОБА_15 у користування частину земельної ділянки площею 215 кв.м. в тому числі: під будівлею житлового будинку - – 44.9 кв.м., під проїздом і прилеглою до будівлі території – 170,1 кв.м.
Дана ділянка виділена на план схемі червоним кольором і позначена точками 1-2-13-14-15-16-12-11-10-9-8-1 (Додаток №7). Межа земельної ділянки, що пропонується до виділу в користування другому співвласнику житлового будинку, проходить наступним чином: - від точки 1 розташованої на межі з суміжним користувачем зі сторони АДРЕСА_1 по межі ділянки на відстані 39,41 м до точки 2; - з наступним поворотом направо під прямим кутом до стіни житлового будинку до точки 13; - далі по лінії продовження по середині перегородок першого поверху згідно план-схеми варіанту розділу першого поверху по ломаній лінії 13-14-15-16 (см. Додаток №7), до точки 16; - далі по лінії продовження на відстані 1,53 м до точки 12; - з наступним поворотом направо по лінії, паралельній зовнішній стіні житлового будинку на відстані 9.48 м до точки 11; - з наступним поворотом направо по лінії, паралельній зовнішній стіні житлового будинку на відстані 5,41 м до точки 10; - з наступним поворотом наліво під кутом на відстані 3,7 до точки 9; - з наступним поворотом наліво по лінії, паралельній межі земельної ділянки з суміжним користувачем (3,5 м до межі з суміжною земельною ділянкою) до точки 8 на відстані 30,46 до точки 8 – межі земельної ділянки; - з подальшим поворотом праворуч по межі ділянки з боку АДРЕСА_1 до точки 1.
6.Визначити порядок користування земельною ділянкою площею 0,2014 га., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 необхідної для доступуп та обслуговування спільної частини об`єкту нерухомості у вигляді двоповерхового житлового будинку з підвальним поверхом, відповідно до поділу жилого будинку виділивши ОСОБА_2 у користування частину земельної ділянки площею 256 кв.м., в тому числі:  під будівлею житлового будинку – 39,9 кв.м. (без врахування проєктованого ганку):  під проїздом та прилеглою до будівлі території 216,1 кв.м.
Дана ділянка виділена на план схемі червоним кольором і позначена точками 1-2-13-14-15-16-12-11-10-9-8-1 (Додаток №7). Межа земельної ділянки, що пропонується до виділу в користування першому співвласнику житлового будинку, проходить наступним чином: - від точки 3 розташованої на межі з суміжним користувачем зі сторони земель сільської ради (зі сторони тильного фасаду) по межі ділянки зі суміжним користувачем на відстані 55,25 м до точки 2; - з наступним поворотом наліво до стіни житлового будинку до точки 13 (під прямим кутом до стіни житлового будинку); - далі по лінії продовження по середині перегородок першого поверху згідно план-схеми варіанту розділу першого поверху по ломаній лінії 13-14-15-16 (см. Додаток №7), до точки 16;
- далі по лінії продовження на відстані 1,53 м до точки 12; - з наступним поворотом наліво по лінії, паралельній зовнішній стіні житлового будинку на відстані 7.51 м до точки 17; з наступним поворотом наліво по лінії, паралельній зовнішній стіні житлового будинку на відстані 8,25 м до точки 18; за наступним поворотом направо по лінії, паралельній межі земельної ділянки з суміжним користувачем (3,5 м до межі з суміжною земельною ділянкою) до точки 4; з наступним поворотом ліворуч по межі ділянки з відстанню 3,64 м до точки 3 з наступним виконанням робіт з влаштування в`їзних воріт з хвірткою для в`їзду та входу на територію, що виділяється йому в користування.
У власності ОСОБА_2 залишається частина земельної ділянки площею 1543 кв.м. і одна частина земельної ділянки з двох запропонованих власникам житлового будинку до виділу в користування для доступу та утримання житлового будинку.
7.Зобов`язати відповідача, ОСОБА_2 не першкоджати користуванні часткою ОСОБА_14 та відповідної частини земельної ділянки шляхом не вчинення дій, які могли б заважати їй у проведені реконструкції проходу та проїзду до виділеної їй земельної ділянки.
8.Стягнути з відповідача, ОСОБА_2 судові витрати на суму 7 946 грн. які складаються із: відправки сторонам судових повісток на суму – 440,50 грн суму за проведення двох експертиз на суму 7068,90 грн. (400 грн. плюс 3068.90 грн.) та сплату судового збору – 436,60 грн. (216 грн. +220,60 грн. (за подання клопотань).
10 листопада 2016 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_3 (в порядку ст. 31 ЦПК України, збільшення позовних вимог), в якій просила суд:
Поновити строк позовної давності.
Встановити факт проживання однією сім`єю між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 2006 по травень 2009 р.
Визнати (об`єкт незавершеного будівництва) житловий будинок АДРЕСА_1 об`єктом спільної сумісної власності та визнати за ОСОБА_3 право власності на частину незавершеного будівництва житлового будинку АДРЕСА_1 .
12 грудня 2016 року до суду надійшли письмові заперечення ОСОБА_16 на уточнену заяву ОСОБА_17 від 08.11.2016 року.
Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 12 грудня 2016 року залучено ОСОБА_18 до участі в розгляді цивільної справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_3 , про визнання будинку обєктом спільної сумісної власності подружжя, визначення частки у спільному майні, поділ будинку, визначення порядку користування земельною ділянкою, визнання права власності, зобовязання не перешкоджати в користуванні, за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_3 до ОСОБА_2 та ОСОБА_14 про визнання права власності, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_14 , ОСОБА_3 про визнання права власності на будівельні матеріали та конструктивні елементи, в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору.
Позов ОСОБА_18 до ОСОБА_2 та ОСОБА_16 про поділ спільного майна подружжя, визнання права власності обєднано в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_14 до ОСОБА_2 , третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_3 , про визнання будинку обєктом спільної сумісної власності подружжя, визначення частки у спільному майні, поділ будинку, визначення порядку користування земельною ділянкою, визнання права власності, зобов`язання не перешкоджати в користуванні, позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_3 до ОСОБА_2 та ОСОБА_14 про визнання права власності, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_14 , ОСОБА_3 про визнання права власності на будівельні матеріали та конструктивні елементи.
Розгляд справи розпочато спочатку.
31 березня 2017 року до суду надійшли письмові заперечення ОСОБА_16 на уточнену заяву ОСОБА_17 від 08.11.2016 року, в яких позивач просила застосувати до вимог ОСОБА_17 позовну давність.
Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 23 жовтня 2017 року позовну заяву третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_18 до ОСОБА_2 та ОСОБА_16 про поділ спільного майна подружжя, визнання права власності залишено без розгляду.
10 липня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом (в порядку ст. 31 ЦПК України, збільшення позовних вимог), в якому просив:
1.Встановити факт окремого проживання між ОСОБА_2 та ОСОБА_19 з травня 2011 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 у зв`язку з фактичним припинення шлюбних відносин.
2.Встановити факт сумісного проживання між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 однією сім`єю з 2006 по 2009 роки.
3.Визнати (об`єкт незавершеного будівництва) житловий будинок АДРЕСА_1 загальною площею 241,1 кв.м. житловою площею 79,5 кв.м., підсобною 161,6 кв.м., розташованого на земельній ділянці площею 0,2014 га об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .
09 листопада 2017 року ОСОБА_18 було подано апеляційну скаргу на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 23 жовтня 2017 року, якою позовну заяву третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_18 до ОСОБА_2 та ОСОБА_16 про поділ спільного майна подружжя, визнання права власності було залишено без розгляду.
14 листопада 2017 року матеріали справи були скеровані до Апеляційного суду Одеської області.
Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 17.11.2017 року було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_18 на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 23 жовтня 2017 року, якою позовну заяву третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_18 було залишено без розгляду.
23 липня 2018 року до суду надійшла заява ОСОБА_16 про застосування наслідків спливу позовної давності до вимог ОСОБА_3 .
Постановою Апеляційного суду Одеської області від 05.08.2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_18 на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 23 жовтня 2017 року залишено без задоволення.
Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 02.10.2018 року позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_3 до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про визнання права власності залишено без розгляду.
Роз`яснено третій особі її право на повторне звернення до суду після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду.
05 листопада 2018 року ОСОБА_3 звернулась з апеляційною скаргою на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 02.10.2018 року, якою позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_3 до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про визнання права власності було залишено без розгляду.
Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 22.12.2018 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 02.10.2018 року.
Постановою Одеського апеляційного суду від 02.04.2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково, ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 02.10.2018 року – скасовано, справу передано до суду першої інстанції для продовження розгляду.
02 жовтня 2019 року від ОСОБА_2 до суду надійшов зустрічний позов (на підставі ст. 49 ЦПК України – зміна предмета позову), в якому ОСОБА_2 просив:
1.Встановити факт окремого проживання між ОСОБА_2 та ОСОБА_19 з травня 2011 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 у зв`язку з фактичним припинення шлюбних відносин.
2.Встановити факт сумісного проживання між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 однією сім`єю з 2006 по 2009 роки.
3.Визнати за ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_6 ) право власності на 59/200 часток будівельних матеріалів, використаних при будівництві підвалу, перекриття підвалу, першого поверху та перекриття першого поверху, інженерних комунікацій, приладів та обладнання житлового будинку АДРЕСА_1 , розташованого на земельній ділянці площею 0,2014 га, яка належить ОСОБА_2 на праві особистої приватної власності.
4.Визнати за ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_6 ) право власності на 41/100 часток будівельних матеріалів, використаних при будівництві другого та мансардного поверхів, інженерних комунікацій, приладів та обладнання житлового будинку АДРЕСА_1 , розташованого на земельній ділянці площею 0,2014 га, яка належить ОСОБА_2 на праві особистої приватної власності.
21 жовтня 2019 року на зустрічний позов ОСОБА_2 від 30.09.2019 року надійшов відзив ОСОБА_1 .
12 листопада 2019 до суду надійшла позовна заява (на підставі ст. 49 ЦПК України – зміна предмета позову) ОСОБА_3 , в інтересах якої діє представник на підставі довіреності ОСОБА_11 .
Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 17 лютого 2020 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.
У судове засідання, призначене на 07 вересня 2026 року сторони не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями, наявними в матеріалах справи.
Від представника позивача ОСОБА_1 07.09.2026 року надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та її представника, в якій представник позивача просив розглянути справу за відсутності позивача та її представника та зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити.
Від позивача ОСОБА_18 07.09.2026 року надійшла заява, в якій вона зазначила суду, що майнових спорів між нею і ОСОБА_2 немає, спір врегульовано нотаріально в 2019 році. Просить суд виключити її як позивача по справі та в судові засідання не викликати.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що первісний позов ОСОБА_1 таким, що підлягає частковому задоволенню, а в задоволені зустрічного позову ОСОБА_2 та позовної заяви ОСОБА_3 слід відмовити з наступних підстав:
Згідно зі свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 від 23 грудня 2011 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 16 вересня 2010 року було укладено шлюб.
Згідно з Рішенням виконавчого комітету Сухолиманської сільської ради №289/2 від 18 серпня 2010 року надано дозвіл ОСОБА_2 на будівництво житлового будинку та господарських будівель і споруд на земельній ділянці площею 0,2014 га, яка розташована по АДРЕСА_1 .
Згідно з актом прийомки в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкту ПП «Одеса Газотепло Гарант Плюс» будівельно-монтажні роботи системи газопостачання будинку АДРЕСА_1 виконані в повному обсязі 25.02.2011 року.
Згідно нотаріально посвідченого договору дарування житлового будинку від 15 жовтня 2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області, зареєстрованого в реєстрі за №1776, укладеного між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 , останній прийняв у дар належний ОСОБА_7 житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходяться в АДРЕСА_1 , який складається в цілому з одного кам`яного житлового будинку житловою площею 25,5 м^2, та надвірних споруд: сарай літ. «Б», спорудження № 1-4, розташованого на присадибній земельній ділянці державного фонду розміром 0,189 га.
Згідно Державного акту серії ЯЖ №715204, зареєстрованого за №010952900033, виданого 30.04.2009, ОСОБА_2 на праві власності належить земельна ділянка площею 0,2014 га, , яка розташована по АДРЕСА_1 .
Сторонами під час розгляду справи надані документи щодо витрат на придбання будівельних матеріалів в різний час.
Представником ОСОБА_2 суду надані накладні ТОВ «МОСТ С» та ТОВ «ФАВОР-8» про придбання будівельних матеріалів у 2004 та 2005 роках. Разом з цим, ТОВ «МОСТ С» згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб – підприємців серія АВ №454676 зареєстроване 09.07.2007 року, запис №15561020000028505. Згідно листа ТОВ «Фавор 8» на запит №16/10 від 27.05.2013 року, ТОВ «ФАВОР-8» зареєстровано Виконавчим комітетом Одеської міської ради 27.10.2010 р. (номер запису у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб – підприємців №15561020000040395). Оскільки юридичні особи були зареєстровані пізніше, аніж дати складання накладних на придбання будівельних матеріалів, суд приходить до висновку, що такі накладні не відповідають дійсності і такі матеріали не продавались даними юридичними особами.
Рахунок від 20.01.2009 року не є доказом придбання будівельного матеріалу та використання його під час будівництва.
Заяви ОСОБА_2 про зміну форми виплати заробітної плати натуральною формою самі по собі не можуть слугувати доказом оплати праці ОСОБА_2 будівельними матеріалами та використання їх під час будівництва житлового будинку в певний період часу.
Відповідно до видаткової накладної №ДС-78 від 12 червня 2008 року, №ДС-82 від 21 травня 2008 року ВАТ «ОДБК», на них відсутній підпис ОСОБА_2 .
Товаро-транспортні накладні, надані разом із запереченням проти позовів представника Станкова С.С., не містять підпису про прийомку, та не містять конкретного місця відвантаження.
Пріоритет у доказуванні надається не тому, хто надав більшу кількість доказів, а в першу чергу їх достовірності, допустимості та достатності для реалізації стандарту більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний.
За правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13 Велика Палата Верховного Суду наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.
Вказана правова позиція визначена у постанові Касаційного цивільного суду Верховного суду від 20.11.2024 № 686/28882/23 (61-13125св24).
Надані сторонами накладні про придбання будівельних матеріалів, у разі їх справжності, можуть підтверджувати лише факт придбання або отримання зазначених у них матеріалів певною особою у певний час. Самі по собі такі документи не підтверджують факту використання придбаних матеріалів саме при будівництві спірного житлового будинку, часу виконання відповідних будівельних робіт, обсягу цих робіт, а також ступеня готовності об`єкта на відповідну дату.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність саме тих обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, а згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Статті 79, 80 ЦПК України вимагають, щоб докази давали можливість встановити дійсні обставини справи та у своїй сукупності були достатніми для висновку про їх наявність чи відсутність.
Отже, між фактом придбання будівельних матеріалів та фактом здійснення з них будівництва конкретного об`єкта у конкретний період повинен існувати доказовий зв`язок, який не може ґрунтуватися виключно на припущенні про те, що будь-які придбані ОСОБА_2 , ОСОБА_4 або ОСОБА_3 будівельні матеріали обов`язково були використані саме для спорудження житлового будинку по АДРЕСА_1 .
Для підтвердження такого факту відповідні накладні повинні оцінюватися у взаємному зв`язку з іншими доказами, які дають можливість ідентифікувати місце доставки та фактичного використання матеріалів, вид і час виконання будівельних робіт, їх обсяг та належність до конкретного об`єкта будівництва. За відсутності таких доказів сама лише дата придбання цементу, цегли, щебеню, піску, керамзиту чи інших матеріалів не є доказом того, що на цю дату спірний житловий будинок уже будувався або відповідні конструктивні елементи цього будинку вже були створені.
Інше означало б встановлення факту здійснення будівництва не на підставі доказів, які безпосередньо або у своїй сукупності підтверджують цю обставину, а шляхом припущення про подальше використання придбаного майна, що суперечить правилам доказування, встановленим ст. 81 ЦПК України.
Відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» у редакції, чинній у період, яким датовані надані сторонами документи, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинний документ повинен містити, зокрема, зміст та обсяг саме тієї господарської операції, для оформлення якої він складений.
Таким чином, накладна на придбання будівельних матеріалів є первинним документом щодо господарської операції з придбання або передачі відповідного товару та, за умови її належного оформлення, може підтверджувати факт придбання зазначених у ній матеріалів.
Водночас така накладна не є первинним документом, яким оформлюється виконання будівельних робіт, та сама по собі не підтверджує ані факту виконання таких робіт, ані їх виду, обсягу, часу виконання чи використання придбаних матеріалів при будівництві конкретного об`єкта.
Відповідно до ч.4 ст.882 ЦК України, передання робіт підрядником та прийняття їх замовником оформлюється актом, підписаним сторонами.
Між придбанням таких матеріалів та їх фактичним використанням при виконанні конкретних будівельних робіт на спірному об`єкті має бути встановлений належними та взаємопов`язаними доказами зв`язок.
Згідно з відповіддю Сухолиманської сільської ради від 13.08.2012 року №375, на час прийняття рішення виконавчого комітету Сухолиманської сільської ради №289/2 від 18.08.2010 року на земельній ділянці по АДРЕСА_1 ні розпочатого, ні нового будівництва не було.
Згідно з рішенням виконавчого комітету Сухолиманської сільської ради №289/2 від 18 серпня 2010 року ОСОБА_2 надано дозвіл на будівництво житлового будинку та господарських будівель і споруд на земельній ділянці площею 0,2014 га, розташованій по АДРЕСА_1 .
Оцінюючи зазначені докази у сукупності з іншими матеріалами справи, суд враховує, що вони походять від органу місцевого самоврядування, до повноважень якого на час виникнення спірних правовідносин належало вирішення відповідних питань щодо забудови земельної ділянки, стосуються безпосередньо спірної земельної ділянки та містять відомості про її стан на конкретну дату — 18.08.2010 року.
Достовірність зазначених документів, факт їх видачі Сухолиманською сільською радою, зміст рішення виконавчого комітету №289/2 від 18.08.2010 року та відомості, викладені у відповіді сільської ради від 13.08.2012 року №375, сторонами під час розгляду справи не спростовані. Доказів того, що зазначені документи містять недостовірні відомості щодо стану земельної ділянки на час прийняття рішення про надання дозволу на будівництво, матеріали справи не містять.
На відміну від наданих сторонами накладних, рахунків та інших документів щодо придбання будівельних матеріалів, які самі по собі не встановлюють ані місця їх фактичного використання, ані часу виконання з їх використанням будівельних робіт, відповідь Сухолиманської сільської ради від 13.08.2012 року №375 містить відомості безпосередньо щодо фактичного стану саме спірної земельної ділянки на визначений момент часу.
При цьому відомості, зазначені у відповіді сільської ради, узгоджуються з рішенням виконавчого комітету №289/2 від 18.08.2010 року, яким саме на цю дату ОСОБА_2 було надано дозвіл на будівництво житлового будинку та господарських будівель і споруд на спірній земельній ділянці.
Враховуючи положення ст.ст. 77, 79, 80, 89 ЦПК України, оцінюючи зазначені докази за критеріями їх належності, достовірності та у взаємному зв`язку з іншими доказами у справі, суд вважає відомості, надані Сухолиманською сільською радою, більш вірогідними щодо фактичного стану спірної земельної ділянки станом на 18.08.2010 року, ніж відомості, які сторона відповідача намагається опосередковано встановити на підставі документів про придбання будівельних матеріалів у попередні роки.
Сам по собі факт придбання будівельних матеріалів до 18.08.2010 року, навіть у разі доведеності такого придбання, не спростовує безпосередніх відомостей органу місцевого самоврядування про відсутність на спірній земельній ділянці станом на зазначену дату розпочатого або нового будівництва.
За таких обставин суд приходить до висновку, що належними та більш вірогідними доказами у справі підтверджено відсутність розпочатого будівництва спірного житлового будинку станом на 18.08.2010 року.
Згідно рішення Київського районного суду м. Одеси від 06 жовтня 2005 року у справі №2-5930/05 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було розірвано. Відповідно до рішення суду, відповідачка надала суду нотаріально посвідчену заяву від 31.05.2005 року про згоду на розірвання шлюбу з відповідачем.
ОСОБА_3 , остаточно визначивши предмет та підстави заявленого позову, просила суд встановити факт її спільного проживання зі ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу у період з 2006 року по травень 2009 року та визнати за нею право власності на 1/2 частину будівельних матеріалів, використаних при будівництві підвалу, перекриття підвалу, першого поверху та перекриття першого поверху, інженерних комунікацій, приладів та обладнання житлового будинку АДРЕСА_1 .
В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_3 посилалась на те, що будівництво спірного житлового будинку здійснювалось нею спільно зі ОСОБА_2 , зокрема зазначала, що у 2004 році ними було зведено підвальний поверх житлового будинку та перекрито його плитами перекриття, а у 2005 році продовжено будівництво першого та другого поверхів. При цьому сама позивачка зазначає, що сімейні відносини між нею та ОСОБА_2 припинились у травні 2009 року.
В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_3 зазначала, що після розірвання шлюбу зі ОСОБА_2 у 2005 році вони у 2006 році помирилися, почали проживати однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вести спільне господарство, виховувати доньку та розпоряджатися сімейним бюджетом, а такі відносини тривали до травня 2009 року. Також третя особа посилалася на придбання у 2003–2005 роках будівельних матеріалів, отримання ОСОБА_2 у 2007–2008 роках частини заробітної плати будівельними матеріалами та свою особисту участь у веденні домашнього господарства.
Відповідно до ч. 2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Згідно зі ст.74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.
Верховний Суд у постанові від 19.03.2024 року у справі №686/11100/22 зазначив, що для встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу підлягають встановленню не лише обставини спільного проживання, а й ведення спільного побуту та наявність взаємних прав і обов`язків. До обставин, які можуть свідчити про ведення спільного господарства, належать наявність спільних витрат і бюджету, спільне харчування, придбання майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла та його ремонт, взаємна допомога та інші обставини, що засвідчують реальність сімейних відносин.
При цьому Верховний Суд наголосив, що самі по собі окремі факти спільного проведення часу, надання матеріальної допомоги чи перебування чоловіка та жінки у близьких стосунках без доведення ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків не є достатніми для висновку про існування між ними усталених відносин, притаманних подружжю.
Водночас встановлення самого факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю не є достатнім для поширення режиму спільної сумісної власності на будь-яке майно, на яке посилається така особа.
Верховний Суд у зазначеній постанові виходив з того, що при вирішенні майнового спору на підставі ст.74 СК України суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю саме у період, протягом якого було набуте спірне майно, а також встановити, що це майно було набуте внаслідок спільної праці таких осіб як сім`ї. Критеріями для визначення правового режиму майна є час його набуття, джерело коштів та мета його придбання.
Таким чином, для задоволення майнових вимог ОСОБА_3 недостатньо встановити лише факт її спільного проживання зі ОСОБА_2 у певний період. Позивач повинна довести також, яке саме майно було набуте у цей період, за рахунок яких коштів та внаслідок якої спільної праці, а стосовно заявлених у цій справі вимог — що конкретні будівельні матеріали були набуті ними під час спільного проживання, належали їм на праві спільної сумісної власності та фактично були використані при будівництві саме спірного житлового будинку.
Така сукупність обставин ОСОБА_3 не доведена.
Більше того, заявлені нею вимоги містять внутрішню часову суперечність. Стверджуючи про виникнення режиму спільної сумісної власності на підставі ст.74 СК України з 2006 року, ОСОБА_3 одночасно обґрунтовує свої майнові вимоги придбанням будівельних матеріалів починаючи з 2003 року, при цьому будівництво спірного будинку за її ж раніше поданими заявами по суті спору не починалось.
Окремо суд оцінює твердження ОСОБА_3 про використання придбаних нею та ОСОБА_2 матеріалів при спорудженні спірного житлового будинку.
Як встановлено судом при оцінці наданих сторонами накладних, рахунків та інших документів, документи про придбання будівельних матеріалів можуть підтверджувати відповідну господарську операцію з їх придбання або отримання, однак самі по собі не встановлюють факту використання таких матеріалів при будівництві конкретного об`єкта, часу виконання відповідних будівельних робіт та створення конкретних конструктивних елементів будинку.
У даній справі це має вирішальне значення, оскільки судом встановлено, що згідно з відповіддю Сухолиманської сільської ради від 13.08.2012 року №375 станом на 18.08.2010 року на земельній ділянці по АДРЕСА_1 ні розпочатого, ні нового будівництва не було, а рішенням виконавчого комітету Сухолиманської сільської ради №289/2 від 18.08.2010 року ОСОБА_2 лише надано дозвіл на будівництво житлового будинку та господарських будівель і споруд.
Отже, період фактичних сімейних відносин, про встановлення якого просить ОСОБА_3 — з 2006 року по травень 2009 року — закінчився більш ніж за рік до дати, станом на яку офіційними та не спростованими доказами підтверджена відсутність на спірній земельній ділянці будь-якого розпочатого будівництва.
За таких обставин твердження ОСОБА_3 про те, що під час її спільного проживання зі ОСОБА_2 у 2006–2009 роках за їх спільні кошти було споруджено підвал, перекриття підвалу, перший поверх та перекриття першого поверху спірного житлового будинку, суперечить встановленим судом обставинам справи.
Документи про придбання будівельних матеріалів такої суперечності не усувають, оскільки не підтверджують їх доставки на спірну земельну ділянку та використання при виконанні конкретних будівельних робіт до травня 2009 року.
Не усуває її і посилання ОСОБА_3 на висновок судової будівельно-технічної експертизи ОНДІСЕ щодо розрахункової вартості матеріалів. Визначення експертом кошторисної вартості матеріалів, необхідних або використаних при спорудженні певних конструктивних елементів, не встановлює ані особу їх набувача, ані джерело коштів, ані час придбання, ані час їх фактичного використання при будівництві. Відтак такий розрахунок не може підтверджувати належність відповідних матеріалів ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності.
Крім того, у самому позові ОСОБА_3 визначає вартість належної їй частини будівельних матеріалів шляхом арифметичного поділу навпіл кошторисної вартості матеріалів, визначеної експертизою, та доходить до суми 280 575 грн.
Такий розрахунок виходить із наперед прийнятого припущення, що всі матеріали, враховані експертом при визначенні кошторисної вартості відповідних конструкцій, були придбані саме ОСОБА_3 та ОСОБА_2 під час їх спільного проживання та за спільні кошти, тоді як саме ці обставини підлягають доказуванню та належними доказами не підтверджені.
Відповідно до ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, обов`язок доведення зазначених обставин покладається на особу, яка на них посилається. Принцип змагальності не створює для суду обов`язку вважати встановленою обставину лише тому, що про неї стверджує сторона; Верховний Суд застосовує стандарт більшої переконливості, за яким надані докази повинні робити існування стверджуваної обставини більш вірогідним, ніж протилежний висновок.
Оцінивши надані ОСОБА_3 докази окремо та у їх сукупності відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд доходить висновку, що ними не доведено набуття під час заявленого періоду спільного проживання зі ОСОБА_2 конкретних будівельних матеріалів за рахунок їх спільних коштів та подальше використання таких матеріалів для створення спірного житлового будинку.
Навпаки, встановлена судом відсутність будь-якого розпочатого будівництва на спірній земельній ділянці станом на 18.08.2010 року робить твердження про спорудження за рахунок спільної праці ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у 2006–2009 роках конструктивних елементів цього будинку менш вірогідним порівняно з протилежним висновком.
Верховний Суд у постанові від 19 березня 2024 року у справі №686/11100/22, провадження №61-17618св23, зазначив, що для встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу підлягають встановленню не лише обставини їх спільного проживання, а й ведення спільного побуту та наявність взаємних прав і обов`язків, притаманних сім`ї. До обставин, які свідчать про ведення спільного господарства, можуть належати наявність спільних витрат та бюджету, спільне харчування, придбання майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла та його ремонт, взаємна допомога, домовленості щодо користування житлом та інші обставини, які засвідчують реальність сімейних відносин.
Для встановлення такого факту судом можуть враховуватися показання свідків щодо спільного проживання та ведення спільного побуту, документи про місце реєстрації або фактичного проживання чоловіка та жінки, фотографії спільних подій, документи щодо придбання майна в інтересах сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі, зокрема фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, документи про відкриття банківських рахунків, депозитні договори та інші письмові докази.
Водночас Верховний Суд наголосив, що показання свідків та спільні фотографії самі по собі не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 27.02.2019 року у справі №522/25049/16, від 11.12.2019 року у справі №712/14547/16, від 12.12.2019 року у справі №466/3769/16, від 24.01.2020 року у справі №490/10757/16 та від 18.10.2023 року у справі №201/11673/20.
Так само факт спільного проведення часу, участі у святкуванні сімейних подій, надання один одному матеріальної допомоги або перебування чоловіка та жінки у близьких стосунках, без доведення ведення спільного господарства, існування спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, не є достатнім для висновку про наявність між ними усталених відносин, притаманних подружжю.
Отже, встановлення факту проживання однією сім`єю потребує не наявності окремих зовнішніх ознак особистих відносин між чоловіком та жінкою, а сукупності взаємопов`язаних доказів, які дають можливість встановити фактичне існування сім`ї у відповідний період.
Оцінивши надані учасниками справи докази за правилами ст. 89 ЦПК України, суд не встановив такої сукупності доказів ані щодо заявленого ОСОБА_3 періоду її проживання зі ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу, ані щодо відповідного періоду, на який посилається ОСОБА_4 .
Надані показання свідків, відомості про особисті відносини сторін та інші окремі докази не підтверджують у необхідній сукупності існування спільного бюджету, систематичного ведення спільного господарства, здійснення спільних витрат та наявності взаємних прав і обов`язків, характерних саме для сімейних відносин.
За таких обставин позовні вимоги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про встановлення факту проживання зі ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу задоволенню не підлягають.
Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.
ЄСПЛ зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Сам факт того, що окремі докази можуть свідчити про існування між сторонами близьких або тривалих особистих відносин, не усуває необхідності доведення всіх ознак сім`ї, визначених ст. 3 СК України, у їх сукупності.
Відповідно до висновку №2298/24 судової будівельно-технічної експертизи від 11.08.2015 року, складеного судовим експертом Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Томишинець Л.В. за результатами проведеного натурного обстеження спірного об`єкта, експертом досліджено технічний стан двоповерхового житлового будинку з підвальним та мансардним поверхами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , визначено ступінь його готовності, дійсну вартість та запропоновано варіант його поділу між співвласниками. В ухвалі суду від 30.04.2015 року питання щодо ступеня готовності було поставлене перед експертом під №5, а питання щодо можливих варіантів поділу об`єкта в натурі по 1/2 частці кожному — під №8.
За результатами дослідження експертом визначено ступінь готовності спірного об`єкта у розмірі 86 відсотків.
При цьому, надаючи відповідь на восьме питання, експерт не встановив технічної неможливості поділу спірного будинку. Навпаки, у висновку прямо зазначено, що експертом пропонується один найбільш доцільний варіант поділу житлового будинку між співвласниками з урахуванням конструктивного та об`ємно-планувального рішення будівлі.
Відповідно до запропонованого експертом варіанту першому співвласнику передбачено виділення приміщень загальною площею 118,3 кв.м., у тому числі житловою площею 19,6 кв.м., другому співвласнику — приміщень загальною площею 118,3 кв.м., у тому числі житловою площею 23,9 кв.м. Вартість частин будинку, запропонованих до виділу, експертом визначено відповідно у розмірі 726 429,70 грн. та 724 923,30 грн., кожна з яких відповідає 1/2 частці.
Експертом також визначено перелік робіт, необхідних для фактичної реалізації запропонованого варіанту поділу, а саме проведення реконструкції із демонтажем та улаштуванням перегородок, улаштуванням отворів у конструкціях, перенесенням інженерних комунікацій та обладнання, а також зазначено про необхідність розроблення відповідної технічної та проектно-кошторисної документації.
Таким чином, висновок №2298/24 у своїй спеціальній, будівельно-технічній частині не містить висновку про технічну неподільність спірного об`єкта, а, навпаки, підтверджує можливість його фактичного поділу на дві окремі частини, близькі за вартістю та відповідні ідеальним часткам співвласників.
Разом з тим після викладення технічно можливого варіанту поділу експерт зазначив, що «прийняття рішення про можливість розділу» спірного житлового будинку відповідно до запропонованого варіанту можливе лише після визнання права власності на зазначений будинок відповідно до закону.
Суд не може погодитись з відповідними висновками.
Відповідно до ст. 102 ЦПК України предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, встановлення яких потребує спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Згідно зі ст. 110 ЦПК України висновок експерта не має для суду заздалегідь встановленої сили та оцінюється судом разом з іншими доказами за правилами ст. 89 цього Кодексу.
Визначення того, за яких юридичних передумов суд вправі здійснити поділ об`єкта незавершеного будівництва, чи необхідна для цього попередня державна реєстрація права власності на завершений об`єкт нерухомості, а також який спосіб захисту належить застосувати до спірних правовідносин, не потребує спеціальних будівельно-технічних знань та є виключно питанням права.
Отже, компетенція експерта у межах поставленого восьмого питання полягала у встановленні того, чи допускають конструктивні та об`ємно-планувальні характеристики спірного будинку його фактичний поділ та за яким технічним варіантом такий поділ може бути здійснений. На це питання експертом фактично надана позитивна відповідь та запропонований конкретний варіант поділу.
Натомість подальше твердження про те, що судове рішення щодо такого поділу може бути прийняте лише після попереднього визнання права власності на будинок, не є результатом застосування спеціальних знань експерта, а містить правову оцінку передумов судового захисту.
Посилання експерта у цій частині на нормативні положення, що регулюють проведення судових експертиз та експертних досліджень, не змінює характеру такого висновку. Нормативні акти, які визначають завдання та порядок проведення експертизи, не встановлюють способів захисту цивільних прав, не визначають правовий режим об`єкта незавершеного будівництва та не обмежують встановлені законом повноваження суду при вирішенні спору про поділ спільного майна.
За таких обставин суд приймає до уваги висновок судової будівельно-технічної експертизи №2298/24 від 11.08.2015 року в частині встановлених експертом технічних характеристик спірного об`єкта, ступеня його готовності та розробленого технічно можливого варіанту поділу, однак не приймає до уваги викладене експертом твердження щодо необхідності попереднього визнання права власності на будинок як юридичної передумови для прийняття судом рішення про його поділ, оскільки воно виходить за межі спеціальних знань експерта та стосується виключно застосування норм права.
Вирішуючи зазначене питання права, суд враховує правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 08 квітня 2026 року у справі №607/10858/22, провадження №14-138цс24, предметом розгляду якої було, зокрема, питання щодо правового режиму об`єкта незавершеного будівництва та можливості його поділу між подружжям.
Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на необхідність розмежування будівельних матеріалів як самостійних рухомих речей та об`єкта незавершеного будівництва, створеного внаслідок використання таких матеріалів у процесі будівництва.
До моменту використання у будівництві будівельні матеріали є окремими речами та можуть самостійно бути об`єктами цивільних прав. Однак після їх використання для створення об`єкта будівництва вони внаслідок фізичного поєднання з іншими матеріалами, конструкціями та результатами виконаних будівельних робіт втрачають свою попередню індивідуальність та перестають існувати як окремі об`єкти цивільних прав.
Відповідно, після такого поєднання правовідносини щодо створеного майна не можуть зводитися до сукупності прав на цеглу, бетон, перекриття, покрівлю, інженерні мережі та інші матеріали і конструктивні елементи, з яких фізично складається будівля.
Результатом будівництва на відповідній стадії є новостворена річ — об`єкт незавершеного будівництва, який має власні індивідуальні характеристики та є самостійним об`єктом цивільних прав.
Велика Палата Верховного Суду визначила такий об`єкт як річ особливого роду — sui generis, правовий режим якої не може бути ототожнений ані з правовим режимом окремих будівельних матеріалів, з яких вона створена, ані з правовим режимом завершеного та прийнятого в експлуатацію об`єкта нерухомого майна.
Отже, незавершення будівництва та неприйняття будинку в експлуатацію саме по собі не повертає використаним при його спорудженні матеріалам статусу самостійних рухомих речей та не перетворює вже створений об`єкт будівництва на просту сукупність будівельних матеріалів.
Всебічне дослідження усіх обставин справи, письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів, та узгодженістю і несуперечністю між собою, дають об`єктивні підстави вважати, що в ході розгляду справи знайшли своє підтвердження доводи позивача за первісним позовом.
При цьому Велика Палата Верховного Суду проаналізувала раніше сформовану судову практику, відповідно до якої у певних випадках захист прав особи щодо незавершеного будівництва здійснювався шляхом визнання права на будівельні матеріали та конструктивні елементи, використані при його спорудженні.
Велика Палата Верховного Суду конкретизувала зазначений підхід та наголосила, що правовий висновок, сформульований, зокрема, у справі №511/2303/19, не може застосовуватися лише з тієї підстави, що об`єкт будівництва не завершений або не прийнятий в експлуатацію.
Вирішальним для застосування такого підходу є встановлення наявності у складі відповідного об`єкта самочинно збудованих споруд або елементів, які відповідають ознакам, передбаченим частиною першою статті 376 ЦК України.
Велика Палата Верховного Суду виходила з того, що самочинне будівництво завжди є незавершеним у юридичному розумінні, однак не кожний об`єкт незавершеного будівництва є самочинним будівництвом. Тому сам по собі факт невведення будинку в експлуатацію не є достатньою підставою ані для висновку про його самочинність, ані для відмови у вирішенні питання про права подружжя безпосередньо на такий об`єкт.
Таким чином, правовий режим спірного майна та належний спосіб захисту визначаються не формальною обставиною відсутності акта про прийняття будинку в експлуатацію чи державної реєстрації права власності на завершений житловий будинок, а фактичною та юридичною природою створеного об`єкта.
Велика Палата Верховного Суду також зазначила, що судове рішення стосовно об`єкта незавершеного будівництва не створює правового режиму спільної сумісної власності подружжя на таке майно, а лише підтверджує правовий режим, який уже виник внаслідок створення майна за час шлюбу за спільні кошти подружжя.
Тому відсутність державної реєстрації права власності на завершений житловий будинок не виключає можливості судового захисту вже існуючих майнових прав подружжя на створений ними об`єкт незавершеного будівництва.
При цьому ступінь готовності об`єкта незавершеного будівництва не є кваліфікуючою ознакою, від якої залежить сама можливість визнання такого об`єкта предметом майнових прав подружжя.
Наведені висновки Великої Палати Верховного Суду підлягають застосуванню до спірних правовідносин.
У цій справі висновком судової будівельно-технічної експертизи №2298/24 від 11.08.2015 року встановлено існування сформованого двоповерхового житлового будинку з підвальним та мансардним поверхами, визначено ступінь його будівельної готовності, площу та склад приміщень, вартість об`єкта, його конструктивні та об`ємно-планувальні характеристики та, більше того, розроблено конкретний технічно можливий варіант його поділу на дві частини по 1/2 кожному зі співвласників.
Запропоновані до виділу частини мають однакову загальну площу — по 118,3 кв.м., а визначена експертом їх вартість становить відповідно 726 429,70 грн. та 724 923,30 грн., що експертом співвіднесено з 1/2 часткою кожного співвласника.
За таких обставин спірний об`єкт за своїми фактичними характеристиками не може розглядатися як проста сукупність окремих будівельних матеріалів. Він є сформованим об`єктом незавершеного будівництва, щодо якого встановлені індивідуалізуючі характеристики та технічна можливість поділу.
Отже, сама по собі обставина неприйняття спірного будинку в експлуатацію та відсутності державної реєстрації права власності на нього як на завершений об`єкт нерухомого майна не перешкоджає вирішенню судом спору щодо прав на цей об`єкт та його поділу, а викладена експертом правова пересторога щодо необхідності попереднього визнання права власності не відповідає наведеному правовому регулюванню та актуальній практиці Великої Палати Верховного Суду.
Застосування іншого підходу призводило б до юридично суперечливого результату, за якого фактично створений, індивідуалізований та технічно подільний об`єкт будівництва одночасно визнавався б таким, що існує як єдине ціле для цілей проведення експертизи, визначення його площі, ступеня готовності та ринкової вартості, однак для цілей захисту майнових прав штучно розкладався б на сукупність матеріалів та конструктивних елементів, які після їх фізичного включення до будівлі вже втратили самостійне існування.

Вирішуючи зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання за ним права власності на частки будівельних матеріалів та конструктивних елементів, використаних при спорудженні житлового будинку АДРЕСА_1 , суд виходить з наступного.
В остаточній редакції зустрічного позову, що надійшов 02.10.2019 року ОСОБА_2 , зокрема, просить визнати за ним право власності на 59/200 часток будівельних матеріалів, використаних при будівництві підвалу, перекриття підвалу, першого поверху та перекриття першого поверху, інженерних комунікацій, приладів та обладнання спірного житлового будинку, а також на 41/100 часток будівельних матеріалів, використаних при будівництві другого та мансардного поверхів, інженерних комунікацій, приладів та обладнання цього ж будинку.
Разом з тим наведене визначення предмета заявлених речових вимог не відповідає правовій природі майна, щодо якого фактично виник спір.
Як зазначено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 08 квітня 2026 року у справі №607/10858/22, будівельні матеріали, вироби та конструкції є самостійними рухомими речами лише до моменту їх фізичного включення до конструкцій об`єкта будівництва. Після такого включення вони втрачають власну ідентичність як окремі речі, а право власності на них як на самостійні об`єкти припиняється. Сам процес будівництва за своєю суттю є процесом втрати відповідними матеріалами та конструкціями їх первісної індивідуальності.
Велика Палата Верховного Суду підсумувала, що після фізичного включення будівельних матеріалів до конструкцій будівлі предметом відповідних цивільних прав є вже не сукупність таких матеріалів, виробів та конструкцій, а об`єкт незавершеного будівництва як річ особливого роду — sui generis. Саме такий об`єкт, а не використані при його створенні матеріали, є предметом спору про поділ майна подружжя.
У даній справі існування саме сформованого об`єкта незавершеного будівництва підтверджується, у тому числі, висновком судової будівельно-технічної експертизи №2298/24 від 11.08.2015 року, яким встановлено фактичні конструктивні та об`ємно-планувальні характеристики двоповерхового житлового будинку з підвальним та мансардним поверхами, визначено ступінь його готовності, площу та вартість, а також розроблено конкретний варіант поділу такого об`єкта між двома співвласниками.
За таких обставин підвал, перекриття, стіни, інженерні комунікації, обладнання, другий та мансардний поверхи, на які посилається ОСОБА_2 , не є сукупністю окремих рухомих речей, права на частки у яких можуть бути самостійно визнані судом. Вони фізично включені до єдиного об`єкта будівництва, є його конструктивними складовими та самостійного існування як будівельні матеріали вже не мають.
Отже, заявлені ОСОБА_2 вимоги фактично спрямовані на визнання права власності на частки у речах, які внаслідок їх використання у процесі будівництва втратили свою самостійну ідентичність та стали складовими іншого об`єкта цивільних прав — спірного об`єкта незавершеного будівництва.
Суд також враховує, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.04.2026 року окремо уточнила раніше сформований підхід щодо можливості визнання за сторонами прав на будівельні матеріали та конструктивні елементи незавершеного будівництвом будинку. Велика Палата Верховного Суду зазначила, що висновок, сформульований у постанові від 12.04.2023 року у справі №511/2303/19, про можливість у разі неможливості поділу незавершеного будівництвом будинку визнати за сторонами права на будівельні матеріали та конструктивні елементи, був обумовлений конкретними обставинами тієї справи — наявністю у складі спірного домоволодіння самочинно збудованих споруд. Тому зазначений правовий висновок Велика Палата Верховного Суду запропонувала розуміти таким чином: визнання прав на будівельні матеріали та конструктивні елементи можливе у випадку неможливості поділу незавершеного будівництвом будинку, якщо така неможливість зумовлена входженням до складу відповідного об`єкта самочинно збудованих споруд. Якщо ж об`єкт не має ознак самочинного будівництва, предметом захисту є право співвласника саме на частку в об`єкті незавершеного будівництва.
Таким чином, саме по собі невведення спірного будинку в експлуатацію не створює підстав для заміни прав на сформований об`єкт незавершеного будівництва правами на абстрактні частки будівельних матеріалів, які вже використані при його спорудженні.
Крім того, суд враховує і послідовність процесуальної поведінки самого ОСОБА_2 під час тривалого розгляду цієї справи.
Так, звертаючись із зустрічним позовом 10.07.2017 року, ОСОБА_2 просив суд, серед іншого, визнати саме об`єкт незавершеного будівництва — житловий будинок АДРЕСА_1 — об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Тобто на той час сам ОСОБА_2 виходив із того, що результатом здійсненого будівництва є сформований об`єкт незавершеного будівництва, який може виступати самостійним предметом майнових прав та судового захисту.
У подальшому, змінивши предмет зустрічного позову 30.09.2019 року, ОСОБА_2 відмовився від наведеної правової конструкції та став вимагати визнання за собою права не на частку у самому об`єкті незавершеного будівництва, а на арифметично визначені частки будівельних матеріалів, уже фізично включених до його конструкцій.
Суд оцінює таку зміну позиції також з урахуванням загального принципу добросовісності, передбаченого п.6 ч.1 ст.3 ЦК України.
У практиці Верховного Суду застосовується доктрина venire contra factum proprium, що ґрунтується на римській максимі non concedit venire contra factum proprium — ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці. Її зміст полягає у тому, що поведінка учасника цивільних правовідносин має бути послідовною та добросовісною, а позиція, яка суперечить його попереднім заявам або поведінці, за відповідних обставин не може використовуватися для одержання правової переваги. Такий підхід послідовно застосовується Верховним Судом, зокрема Об`єднаною палатою Касаційного цивільного суду.
При цьому суд не розглядає саму по собі зміну предмета позову як неправомірну процесуальну дію, оскільки таке право передбачене цивільним процесуальним законодавством. Однак попередня правова позиція та процесуальна поведінка сторони можуть враховуватися судом при оцінці добросовісності її доводів та їх узгодженості з іншими обставинами справи.
У даному випадку протягом попереднього розгляду справи ОСОБА_2 сам визнавав існування сформованого об`єкта незавершеного будівництва та просив суд визначити права саме щодо цього об`єкта. Така його попередня поведінка узгоджується як із фактичним станом спірного будинку, встановленим судовою експертизою, так і з наведеними правовими висновками Великої Палати Верховного Суду щодо правової природи об`єкта незавершеного будівництва.
Натомість подальше представлення того самого сформованого будинку як сукупності окремих будівельних матеріалів з метою визнання права власності на арифметичні частки таких матеріалів є суперечливим із попередньою позицією самого ОСОБА_2 та не відповідає правовій природі створеного майна.
Водночас наведена обставина не є самостійною підставою для відмови у зустрічному позові, а враховується судом поряд з іншими встановленими обставинами при оцінці обґрунтованості обраного ОСОБА_2 способу захисту.
Вирішальним є те, що відповідно до актуального правового висновку Великої Палати Верховного Суду будівельні матеріали та конструкції після їх фізичного включення до спірного житлового будинку втратили свою ідентичність як самостійні речі, а створений у результаті їх використання об`єкт незавершеного будівництва є самостійним об`єктом цивільних прав — sui generis.
З огляду на викладене суд доходить висновку про відсутність правових підстав для визнання за ОСОБА_2 права власності на 59/200 та 41/100 часток будівельних матеріалів, конструктивних елементів, інженерних комунікацій, приладів та обладнання, які використані та фізично включені до конструкції спірного житлового будинку, у зв`язку з чим зустрічні позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
Щодо зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 про встановлення факту окремого проживання зі ОСОБА_14 з травня 2011 року до 17.02.2012 року у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин суд зазначає наступне.
В остаточній редакції зустрічного позову від 02.10.2019 року ОСОБА_2 просив встановити зазначений факт окремого проживання, а також встановити факт його проживання зі ОСОБА_3 однією сім`єю у період з 2006 по 2009 роки.
Відповідно до ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, саме на ОСОБА_2 , як на особу, яка посилається на фактичне припинення шлюбних відносин з травня 2011 року та пов`язує з цією обставиною виникнення іншого правового режиму майна, покладений обов`язок доведення зазначеної обставини. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Саме твердження одного з подружжя про припинення сімейних відносин з певного місяця не є достатнім для встановлення такого факту судом.
Для застосування ч.6 ст.57 СК України суд має встановити не формальне погіршення особистих відносин між подружжям, а їх фактичне припинення як сім`ї, що має підтверджуватися сукупністю доказів щодо характеру відносин сторін, припинення ведення спільного господарства, спільного побуту та інших обставин, які об`єктивно свідчать про припинення шлюбних відносин.
Доказів, які у своїй сукупності давали б суду підстави встановити, що саме з травня 2011 року ОСОБА_2 та ОСОБА_4 остаточно припинили шлюбні відносини та проживали окремо у зв`язку з їх фактичним припиненням, ОСОБА_2 не надано.
При цьому визначення початкової дати такого періоду має істотне правове значення, оскільки ОСОБА_2 пов`язує з нею правовий режим майна, створеного у період існування зареєстрованого шлюбу. За відсутності належних та достатніх доказів суд не вправі встановлювати таку дату виходячи виключно з тверджень сторони або припущення про момент фактичного припинення сімейних відносин.
За таких обставин позовна вимога ОСОБА_2 про встановлення факту окремого проживання зі ОСОБА_4 з травня 2011 року до 17.02.2012 року у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин задоволенню не підлягає.
Відмова у задоволенні зазначеної вимоги має наслідком відсутність встановлених судом обставин, які б виключали застосування до майна, створеного у цей період, презумпції спільної сумісної власності подружжя, передбаченої ст.60 СК України.
Як встановлено судом, шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 зареєстрований 16.09.2010 року. Первісний позов ОСОБА_4 з самого початку обґрунтовувався тим, що спірний будинок був створений у період зареєстрованого шлюбу за спільні кошти подружжя.
Разом з тим матеріалами справи встановлено, що станом на 18.08.2010 року на спірній земельній ділянці розпочате або нове будівництво було відсутнє, тоді як вже 25.02.2011 року будівельно-монтажні роботи системи газопостачання спірного будинку були виконані в повному обсязі.
Отже, створення спірного об`єкта відбувалося саме у період зареєстрованого шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_2 .
Оскільки ОСОБА_2 не довів наявності передбачених ч.6 ст.57 СК України обставин, які б давали підстави виключити відповідний період із режиму спільності майна подружжя, презумпція, встановлена ст.60 СК України, ним не спростована.
Сам факт того, що окремі будівельні роботи могли виконуватися після виникнення між подружжям конфлікту або погіршення їх особистих відносин, не означає автоматичної втрати таким майном режиму спільної сумісної власності. Для цього закон вимагає встановлення саме окремого проживання у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин, а не лише наявності сімейного конфлікту.
Щодо вимоги ОСОБА_2 про встановлення факту його проживання зі ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу у період з 2006 по 2009 роки суд виходить з мотивів, наведених при вирішенні аналогічної вимоги ОСОБА_3 .
Судом вже встановлено, що надана сторонами сукупність доказів не підтверджує у необхідному обсязі існування між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 протягом зазначеного періоду спільного бюджету, систематичного ведення спільного господарства, здійснення спільних витрат та взаємних прав і обов`язків, характерних саме для сімейних відносин.
За таких обставин та з огляду на однаковий предмет доказування вимога ОСОБА_2 про встановлення факту проживання зі ОСОБА_3 однією сім`єю з 2006 по 2009 роки також задоволенню не підлягає.
Таким чином, ОСОБА_2 не доведено ані фактичного припинення шлюбних відносин зі ОСОБА_4 з травня 2011 року, ані факту проживання зі ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу у 2006–2009 роках.
Відтак фактичні обставини, на яких ОСОБА_2 будує запропоновану ним модель правового режиму спірного майна, судом не встановлені.
З урахуванням того, що спірний об`єкт створювався у період зареєстрованого шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , а презумпція спільності майна подружжя належними та допустимими доказами не спростована, до спірного об`єкта підлягають застосуванню положення ст.ст. 60, 69–71 СК України щодо спільної сумісної власності подружжя та її поділу.
Таким чином, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення первісного позову ОСОБА_1 та відсутність правових підстав для задоволення позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_3 і зустрічного позову ОСОБА_2 .
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, розподіляються між сторонами залежно від результатів розгляду справи.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати, пов`язані із залученням експертів та проведенням експертизи, а також витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
ОСОБА_4 заявлено до стягнення та документально підтверджено судові витрати у загальному розмірі 7 946,00 грн, які складаються з:
– 440,50 грн витрат, пов`язаних із направленням процесуальних документів учасникам справи засобами кур`єрської доставки;
– 7 068,90 грн витрат на проведення судових експертиз, у тому числі 4 000,00 грн та 3 068,90 грн;
– 436,60 грн сплаченого судового збору.
Понесення зазначених витрат підтверджується наявними у матеріалах справи платіжними та розрахунковими документами, а їх здійснення безпосередньо пов`язане з розглядом цієї справи.
Враховуючи результати розгляду справи, задоволення основних майнових вимог ОСОБА_4 , відмову у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 та позову третьої особи із самостійними вимогами ОСОБА_3 , суд вважає зазначені витрати обґрунтованими та такими, що підлягають стягненню зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 . 
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_3 , про визнання будинку об`єктом спільної сумісної власності подружжя, визначення частки у спільному майні, поділ будинку, визначення порядку користування земельною ділянкою, визнання права власності, зобов`язання не перешкоджати в користуванні – задовольнити частково.
Визнати (об`єкт незавершеного будівництва) житловий будинок під АДРЕСА_1 об`єктом спільної сумісної власності подружжя.
Визнати за ОСОБА_20 право власності на 1/2 частину об`єкту незавершеного будівництвом житлового будинку, що розташований по АДРЕСА_1 , виділивши їй в натурі: підсобне приміщення площею 15,9 кв.м.; приміщення №4 – коридор, площею 2,3 кв.м.; приміщення №5 – сходи, площею 2,7 кв.м.; приміщення №6 – підсобне, площею 12,1 кв.м.; приміщення №7 – хол, площею 17,0 кв.м.; приміщення №8 – кухня, площею 12,5 кв.м.; приміщення №9а – санвузол, площею 4,0 кв.м.; приміщення №11 – коридор, площею 6,8 кв.м.; приміщення №12 – житлова кімната, площею 23,9 кв.м.; приміщення №13а – санвузол, площею 3,9 кв.м.; приміщення №15 – сходи, площею 4,5 кв.м.; приміщення №16а – мансардне приміщення, площею 12,7 кв.м.; площу балкону (з врахуванням коефіцієнту) 1,2 кв.м.; загальною площею 118,3 кв.м., в тому числі: житлова площа – 23,9 кв.м., підсобна площа – 94,4 кв.м., вартістю 724 923,30 грн., тобто квартиру АДРЕСА_3 відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи №2298/24 від 11.08.2015 року з наступним проведенням перепланування за особистий рахунок, наведеного у висновку судової будівельно-технічної експертизи №2298/24 від 11.08.2015 року.
Визнати право власності за ОСОБА_2 на 1/2 частину об`єкту незавершеного будівництвом житлового будинку, що розташований по АДРЕСА_1 , виділивши йому в натурі: підсобне приміщення, площею 18,0 кв.м.; приміщення №2 – підсобне , площею 5,0 кв.м.; приміщення № 3- коридор, площею 6,5 кв.м.; приміщення №9 – санвузол, площею 3,9 кв.м.; приміщення №10 – кухня, площею 10,1 кв.м.; приміщення №10а – коридор, площею 11,2 кв.м.; приміщення №10б – тамбур, площею 4,0 кв.м.; приміщення №13 – санвузол, площею 3,9 кв.м.; приміщення №14 – житлова кімната, площею 19, 6 кв.м.; приміщення №14а – коридор, площею 6,3 кв. м.; приміщення №16 – мансардне приміщення, площею 29,8 кв.м.; балкони (з врахуванням коефіцієнта) – 1,1 кв.м.; загальною площею 118,3 кв.м., в тому числі: житлова площа – 19,6 кв.м., підсобна площа – 98,7 кв.м., вартістю 726 429,70 грн., тобто квартиру АДРЕСА_3 відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи №2298/24 від 11.08.2015 року з наступним проведенням перепланування за особистий рахунок, наведеного у висновку судової будівельно-технічної експертизи №2298/24 від 11.08.2015 року.
Визначити порядок користування земельною ділянкою площею 0,2014 га., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , необхідної для доступу та обслуговування спільної частини об`єкту нерухомості у вигляді двоповерхового житлового будинку з підвальним поверхом, відповідно до поділу жилого будинку, виділивши ОСОБА_20 у користування частину земельної ділянки площею 215 кв.м. в тому числі: під будівлею житлового будинку – 44.9 кв.м., під проїздом і прилеглою до будівлі території – 170,1 кв.м.
Дана ділянка виділена на план схемі червоним кольором і позначена точками 1-2-13-14-15-16-12-11-10-9-8-1 (Додаток №7). Межа земельної ділянки, що пропонується до виділу в користування другому співвласнику житлового будинку, проходить наступним чином: - від точки 1 розташованої на межі з суміжним користувачем зі сторони АДРЕСА_1 по межі ділянки на відстані 39,41 м до точки 2; - з наступним поворотом направо під прямим кутом до стіни житлового будинку до точки 13; - далі по лінії продовження по середині перегородок першого поверху згідно план-схеми варіанту розділу першого поверху по ломаній лінії 13-14-15-16 (см. Додаток №7), до точки 16; - далі по лінії продовження на відстані 1,53 м до точки 12; - з наступним поворотом направо по лінії, паралельній зовнішній стіні житлового будинку на відстані 9.48 м до точки 11; - з наступним поворотом направо по лінії, паралельній зовнішній стіні житлового будинку на відстані 5,41 м до точки 10; - з наступним поворотом наліво під кутом на відстані 3,7 до точки 9; - з наступним поворотом наліво по лінії, паралельній межі земельної ділянки з суміжним користувачем (3,5 м до межі з суміжною земельною ділянкою) до точки 8 на відстані 30,46 до точки 8 – межі земельної ділянки; - з подальшим поворотом праворуч по межі ділянки з боку АДРЕСА_1 до точки 1.
Визначити порядок користування земельною ділянкою площею 0,2014 га., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 необхідної для доступу та обслуговування спільної частини об`єкту нерухомості у вигляді двоповерхового житлового будинку з підвальним поверхом, відповідно до поділу жилого будинку, виділивши ОСОБА_2 у користування частину земельної ділянки площею 256 кв.м., в тому числі: під будівлею житлового будинку – 39,9 кв.м. (без врахування проєктованого ганку): під проїздом та прилеглою до будівлі території 216,1 кв.м.
Дана ділянка виділена на план схемі червоним кольором і позначена точками 1-2-13-14-15-16-12-11-10-9-8-1 (Додаток №7). Межа земельної ділянки, що пропонується до виділу в користування першому співвласнику житлового будинку, проходить наступним чином: - від точки 3 розташованої на межі з суміжним користувачем зі сторони земель сільської ради (зі сторони тильного фасаду) по межі ділянки зі суміжним користувачем на відстані 55,25 м до точки 2; - з наступним поворотом наліво до стіни житлового будинку до точки 13 (під прямим кутом до стіни житлового будинку); - далі по лінії продовження по середині перегородок першого поверху згідно план-схеми варіанту розділу першого поверху по ломаній лінії 13-14-15-16 (см. Додаток №7), до точки 16;
- далі по лінії продовження на відстані 1,53 м до точки 12; - з наступним поворотом наліво по лінії, паралельній зовнішній стіні житлового будинку на відстані 7.51 м до точки 17; з наступним поворотом наліво по лінії, паралельній зовнішній стіні житлового будинку на відстані 8,25 м до точки 18; за наступним поворотом направо по лінії, паралельній межі земельної ділянки з суміжним користувачем (3,5 м до межі з суміжною земельною ділянкою) до точки 4; з наступним поворотом ліворуч по межі ділянки з відстанню 3,64 м до точки 3 з наступним виконанням робіт з влаштування в`їзних воріт з хвірткою для в`їзду та входу на територію, що виділяється йому в користування.
У власності ОСОБА_2 залишається частина земельної ділянки площею 1543 кв.м. 
Зобов`язати відповідача, ОСОБА_2 не першкоджати в користуванні часткою ОСОБА_20 та відповідної частини земельної ділянки шляхом не вчинення дій, які могли б заважати їй у проведені реконструкції приміщень, проходу та проїзду до виділеної їй частини житлового будинку та земельної ділянки.
В задоволенні решти вимог – відмовити.
В задоволенні позовних вимог за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_3 до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про визнання права власності – відмовити у повному обсязі.
В задоволенні зустрічних позовних вимог за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання права власності на будівельні матеріали та конструктивні елементи – відмовити у повному обсязі.
Стягнути з відповідача, ОСОБА_2 на користь ОСОБА_20 судові витрати в сумі 7 946,00 грн. 
Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення. 

Суддя    А.І.Бочаров