Справа № 127/14631/26
Провадження № 2/127/4188/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 липня 2026 року	м. Вінниця	

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Романюк Л.Ф., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «АРТЕМІДА-Ф» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
ВСТАНОВИВ:
ТОВ «ФК «АРТЕМІДА-Ф» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Свої вимоги мотивувало тим, що 30.01.2020 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 укладено Договір № 496719 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, за яким відповідачу було перераховано кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 3000,00 грн.
Додатковим договором від 29.02.2020 року строк користування кредитом продовжили.
22 лютого 2021 року, ТОВ "Лінеура Україна" та ТОВ "Сіроко фінанс", уклали Договір факторингу №015-220221, згідно якого, ТОВ "Сіроко фінанс" набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ "Лінеура Україна", включно і до Відповідача за Договором № 496719 про надання коштів від 30.01.2020 року.
21 жовтня 2024 року, ТОВ "Сіроко фінанс" та ТОВ "ФК "Артеміда-Ф" уклали Договір факторингу № 20241021/2, згідно якого, ТОВ "ФК "Артеміда-Ф" набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ "Сіроко фінанс", включно і до Відповідача, за Договором кредиту № 496719 про надання коштів на умовах фінансового договору від 30.01.2020 року. 
Станом на 24.04.2026 року заборгованість ОСОБА_1 за вказаним Договором становить 11903,65 грн, з яких 3000 грн - заборгованість по тілу кредиту, 7083,00 грн - заборгованість по відсотках (та прострочені відсотки), 1820,65 грн - інфляціне збільшення. У зв`язку з невиконанням Відповідачем грошового зобов`язання у добровільному порядку, Позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 21.05.2026 року було відкрите спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив.
Відповідач правом подання відзиву на позовну заяву не скористався. Відповідач був повідомлений про розгляд справи, що підтверджується поштовим відправленням, яке повернулося до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання», що є належним повідомлення, на що вказував Верховний Суд в постанові від 13 травня 2024 року в справі №755/4829/23. 
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов наступного.
Судом установлено наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами ст. 207, 526, 527, 530, 536, 546, 549, 610-611, 625, 628, 629, 639, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України.
Судом встановлено, що 30.01.2020 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 укладено Договір № 496719 про надання коштів на умовах споживчого кредиту.
Відповідно до умов укладеного кредитного договору позивач надав відповідачу кредит в сумі 3000,00 грн, строком кредитування 30 днів. Акційна процентна ставка становить 1,33 процентів від суми позики за кожен день користування позикою (485,45 процентів річних) у межах строку надання позики, зазначеного в пункті 1.2 цього Договору. Стандартна процента ставка складає 1,90% від суми позики за кожний день користування позикою (693,50 процентів річних) (п.1.3.2.). Згідно п. 1.3.3. У випадку прострочення Клієнтом виконання зобов`язань за Договором чи неможливості виконання зобов`язань у повному обсязі, застосовується стандартна процентна ставка, відповідно до п. 3.4., 3.5. цього Договору.
Між ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" та відповідачкою укладено Додаткову угоду № 743177 від 29.02.2020 року до Договору № 496719 про надання коштів у позику, в тому числі й на умовах фінансового кредиту від 30.01.2020 року, відповідно до умов якого у зв`язку з неможливістю виконання Клієнтом зобов`язань за Договором № 496719 про надання коштів у позику, було продовжено строк користування позикою на строк, що дорівнює установленому п.1.2 Договору строку користування позикою. Дата повернення позики та сплати нарахованих процентів не пізніше 31.03.2020 року. Також сторонами було погоджено проценту ставку в розмірі 1,60 % від суми позики.
Первісний кредитор перерахував грошові кошти відповідачу 30.01.2020, призначення платежу: зарахування 3000,00 грн. на карту НОМЕР_1 , що підтверджується листом ТОВ "УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ" №1-1609 від 16.09.2025.
Договір № 496719 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 30.01.2020 року та додаткову угоду № 743177 від 29.02.2020 року до Договору підписано електронним підписом відповідача - одноразовий ідентифікатор.
У відповідності до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).
За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст.1048 ЦК України).
Відповідно до ст. 205, 207 ЦК України правочин може вчинятися у письмовій формі, у тому числі електронній. 
Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Згідно зі ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом направлення пропозиції (оферти) та її прийняття (акцепту), а використання одноразового ідентифікатора є належним способом підтвердження волевиявлення сторони. 
Таким чином, кредитний договір укладено належним чином, а первісний кредитор виконав свій обов`язок щодо надання кредитних коштів.
Відповідно до статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.
22.02.2021 року ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" та ТОВ "СІРОКО ФІНАНС" уклали договір факторингу № 015-220221, за яким від первісного кредитора до ТОВ "СІРОКО ФІНАНС" відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором. 
Згідно витягу з Реєстру прав вимог №20241021/2 від 24.04.2026 року до ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф», як нового кредитора перейшло право грошової вимоги за договором № 496719 від 30.01.2020 року до ОСОБА_1 на суму 10083,00 грн, в тому числі: 3000,00 грн - тіло кредиту; 7083,00 грн - за процентами.
21.10.2024 року між ТОВ "СІРОКО ФІНАНС" та ТОВ "ФК "АРТЕМІДА-Ф" укладено договір факторингу № 20241021/2, відповідно до якого позивачу уступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. 
Згідно витягу з акту прийому-передачі реєстру прав вимог №015-220221/01 від 22.02.2021 року (Додаткова угода №1 до Договору факторингу №015-220221 від 22.02.2021 року), сформованого 21.10.2024 року, ТОВ «Сіроко Фінанс» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором № 496719 від 30.01.2020 року на суму 10083,00 грн, в тому числі: 3000,00 грн - тіло кредиту; 7083,00 грн - за процентами.
Договори факторингу не визнані недійсними (доказів протилежного суду не надано), згідно ст. 204 ЦК України договори є дійсними і враховуються судом.
Згідно розрахунку заборгованості за Договором № 496719 від 30.01.2020 року, виконаного ТОВ «Лінеура Україна», станом на 21.02.2021 року заборгованість становить 5382,00 грн, з яких: 3000,00 грн - заборгованість по тілу кредиту; 1953,00 грн – проценти за користування кредитом, 429,00 грн – штрафні санкції. Крім того, відповідачем сплачено проценти за користування 29.02.2020 року в сумі 1197,00 грн, що підтверджується даним розрахунком.
Часткова сплата боржником боргу відноситься до дій, що свідчать про визнання боргу. Подібного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 27 серпня 2024 року при розгляді справи №758/4213/21 і така практика є усталеною.
Згідно із ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно із ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, оскільки не повернув у встановлений договором строк суму кредиту первісному кредитору, а згодом і позивачу.
З урахуванням того, що відповідачем не спростована наявність заборгованості станом на день розгляду справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення із відповідача на користь позивача заборгованості по тілу кредиту в розмірі 3000,00 грн підлягають задоволенню.
Щодо позовних вимог в частині стягнення заборгованості по відсотках суд зазначає наступне.
На підтвердження розміру заборгованості за договором № 496719 від 30.01.2020 року позивачем надано суду розрахунок заборгованості (виписку з особового рахунку), відповідно до якого сума заборгованості станом на 24.04.2026 року складає 11903,65 грн, з яких: 3000,00 грн - сума заборгованості за основним зобов`язанням (тіло кредиту), 7083,00 грн - сума заборгованості за процентами за користування та 1820,65 грн - сума інфляційного збільшення.
При цьому, суд не погоджується із сумою нарахованої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом в сумі 7083,00 грн, оскільки зазначена сума жодним чином не обґрунтована та не підтверджена належними доказами, та з огляду на таке.
В укладеному між сторонами кредитному договорі сторони узгодили такі розміри процентних ставок: акційна процентна ставка 1,33% в день; стандартна ставка 1,90 % в день. У випадку прострочення Клієнтом виконання зобов`язань за Договором чи неможливості виконання зобов`язань застосовується стандартна процентна ставка.
Як вбачається із додаткового договору № 743177 від 29.02.2020 року до договору № 496719 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту від 30.01.2020 року, сторони погодили продовжити строк користування позикою на строк, що дорівнює встановленому пунктом 1.2 договору строку користування позикою та згідно п 1.2 додаткового договору встановлено нову дату повернення позики та сплати нарахованих процентів - не пізніше 31.03.2020 року із процентною ставкою за користування позикою у розмірі 1,60% процентів від суми позики за кожен день користування позикою (584,00 процентів річних) у межах строку повернення позики, зазначеного в пункті 1.2 договору.
Загальний строк кредитування, з урахування пролонгації, складає 60 днів.
Таким чином, за результатами математичних підрахунків, з урахуванням внесених сторонами усіх змін до договору № 496719 про надання коштів у позику, у тому числі й на умовах фінансового кредиту від 30.01.2020 року, сума процентів за користування кредитними коштами за період:
з 30.01.2020 по 28.02.2020 року (30 днів) 1,33% в день (3000,00* 1,33% * 30 = 1197,00 грн);
з 01.03.2020 по 30.03.2020 року (30 днів) 1,60% в день (3000,00* 1,60% * 30 = 1440,00 грн).
Після спливу строку кредитування право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Положеннями статті 81 ЦПК України регламентовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів, показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин, які входять до предмета доказування у справі. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Загальний розмір процентів з урахуванням сплати процентів у сумі 1197,00 грн Відповідачем складає 1440,00 грн. 
Таким чином, за кредитним договором № 496719 від 30.01.2020 року наявна заборгованість за тілом кредиту у розмірі 3000,00 грн та заборгованість за процентами у розмірі 1440,00 грн. На загальну суму 4440,00 грн.
Згідно детального розрахунку заборгованості ТОВ «ФК «АРТЕМІДА-Ф» було донараховано інфляційне збільшення в розмірі 1820,65 грн за період з 01.04.2020 по 23.02.2022 року.
Щодо позовних вимог в частині стягнення інфляційних втрат в сумі 1820,65 грн, то суд зазначає, що у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього, в силу закону, виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати (ч. 2 ст. 625 ЦК України). У нового кредитора згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України є право вимоги до боржника щодо сплати інфляційних втрат за період прострочення в оплаті основного боргу. Відповідно до постанови Верховного Суду від 07 квітня 2020 року у справі №910/4590/19 зобов`язання зі сплати інфляційних втрат є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відповідно, й вимога про їх сплату є додатковою до основної вимоги. Стягнення інфляційних втрат є додатковою вимогою від укладеного між сторонами основного зобов`язання.
Оскільки сума, що підлягає до задоволення становить 4440,00 грн, з яких: 3000,00 грн - заборгованість по тілу кредиту, 1440,00 грн - по відсотках, то сума інфляційного збільшення розраховується наступним чином: 4440,00 грн* 1.18056671 - 4440,00 = 801,71 грн. При цьому 1.18056671 загальний індекс інфляції за період з 01.04.2020 по 23.02.2022 року.
Таким чином, до стягнення з відповідача за договором № 496719 від 30.01.2020 року на користь Позивача підлягає заборгованість в сумі 5241,71 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 3000,00 грн; заборгованість за відсотками - 1440,00 грн; інфляційне збільшення 801,71. Таким чином позов підлягає до часткового задоволення.
Крім того, з відповідача відповідно до ст.141 ЦПК України підлягає стягненню 1172,37 грн. судового збору (з урахуванням ставки понижуючого коефіцієнта).
Щодо витрат на професійну правничу допомогу, то відповідно до положень статті 265 ЦПК України, суд під час ухвалення судового рішення вирішує питання про судові витрати склад та розмір яких входить до предмета доказування в справі.
У відзиві на позовну заяву представник відповідача просить стягнути з позивача 7000,00 грн понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу.
Надавши оцінку доказам щодо фактично понесених витрат відповідачем на професійну правничу допомогу, врахувавши те, що від позивача не надходило клопотання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу та те, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, суд доходить висновку про стягнення з позивача на користь відповідача 3082,41 грн. витрат на правову допомогу, що є пропорційним розміру задоволених позовних вимог.
Керуючисьст. ст. 16, 526, 527, 530, 1049, 1054 ЦК України, керуючись ст. ст. 12, 13, 81,141, 259, 263, 264, 265, 280-282 ЦПК України, суд,- 
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «АРТЕМІДА-Ф» заборгованість за договором в загальній сумі 5241,71 грн (п`ять тисяч двісті сорок одна гривня 71 коп.); а також 1172,37 грн. судового збору та 3082,41 грн. у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
В решті вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення складено 20.07.2026 року.
Учасники справи:
Позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «АРТЕМІДА-Ф», код ЄДРПОУ 42655697, місцезнаходження: вул. Степана Бендери, 87, оф.54, м. Львів;
Відповідач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований: АДРЕСА_1 .

Суддя: