| ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/63129/24 Суддя (судді) першої інстанції: Перепелиця А.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Осіпової О.О.,
суддів: Златіна С.В., Воловика С.В.,
при секретарі Писаренко С.В.,
за участі: представника позивача - Розпаченюка А.С.,
представника відповідача - Бовтуненка М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Виконавчого комітету Дмитрівської сільської ради Бучанського району Київської області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 11 червня 2025 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Дмитрівської сільської ради Бучанського району Київської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

До Київського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 (далі - позивач) із позовом до Виконавчого комітету Дмитрівської сільської ради Бучанського району Київської області (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, в якому просить (із урахуванням уточнених позовних вимог):
- визнати протиправним та скасувати рішення Виконавчого комітету Дмитрівської сільської ради Бучанського району Київської області від 28.10.2024р. №599;
- зобов`язати Виконавчий комітет Дмитрівської сільської ради Бучанського району Київської в особі Комісії з розгляду питань щодо надання компенсації за знищені об`єкти нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією російської федерації проти України на території Дмитрівської сільської територіальної громади винести рішення про надання компенсації за знищений об`єкт нерухомого майна за заявою позивача від 13.08.2024р. №ЗВ-13.08.2024-12474.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що вона є власницею пошкодженого (знищеного) об`єкту нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1, на підставі Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 12.08.2024р. (індексний номер витягу: 390498771). Вказано, що звернувшись із заявою щодо надання компенсації за знищені об`єкти нерухомого майна внаслідок бойових дій, спричинених збройною агресією російської федерації проти України на території Дмитрівської сільської територіальної громади, відповідачем прийнято протиправне рішення про відмову в наданні компенсації з огляду на його невідповідність вимогам Закону України «Про компенсацію за пошкодження та знищення окремих категорій об`єктів нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією російської федерації проти України, та Державний реєстр майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією російської федерації проти України» та Порядку надання компенсації за знищені об`єкти нерухомого майна, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30.05.2023р. №600.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 11 червня 2025 року адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення Виконавчого комітету Дмитрівської сільської ради Бучанського району Київської області від 28.10.2024 №599
Зобов`язано Виконавчий комітет Дмитрівської сільської ради Бучанського району Київської в особі Комісії з розгляду питань щодо надання компенсації за знищені об`єкти нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією російської федерації проти України на території Дмитрівської сільської територіальної громади (адреса: 08112, Київська область, Бучанський район, село Дмитрівка, вулиця Садова, 2, код ЄДРПОУ 44297731) винести рішення про надання компенсації за знищений об`єкт нерухомого майна за заявою позивача від 13.08.2024р. №ЗВ-13.08.2024-12474.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 2422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні сорок копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Виконавчого комітету Дмитрівської сільської ради Бучанського району Київської (адреса: 08112, Київська область, Бучанський район, село Дмитрівка, вулиця Садова, 2, код ЄДРПОУ 44297731).
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що з аналізу вказаних положень статті 6 Закону України «Про компенсацію за пошкодження та знищення окремих категорій об`єктів нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією російської федерації проти України, та Державний реєстр майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією російської федерації проти України» від 23.02.2023р. №2923-ІХ вбачається, що законодавцем визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні компенсації за знищений об`єкт нерухомого майна, серед якого відсутня така підстава для відмови як відновлення/відбудова знищеного об`єкту нерухомого майна за власний кошт.
Оскільки факт пошкодження (знищення) об`єкту нерухомого майна підтверджується фотокартками; звітом від 21.08.2024р. №ТЗ-02/2108-2024, за результатами проведеного обстеження у червні 2022 року; актом, складеним на підставі звіту від 21.08.2024р. №ТЗ-02/2108-2024, які були надані Комісії під час розгляду питання щодо надання компенсації за знищені об`єкти нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією російської федерації проти України на території Дмитрівської сільської територіальної громади, то суд першої інстанції вважав безпідставними посилання відповідача в оскаржуваному рішенні на пункт 1 частини шостої статті 6 Закону №2923-ІХ, з огляду на те, що позивач належить до категорії осіб, які є отримувачами компенсації за пошкоджені/знищені об`єкти нерухомого майна (далі - отримувачі компенсації) у розумінні частини першої статті 2 Закону №2923-ІХ.
Щодо надання компенсації у разі відновлення/відбудови знищеного об`єкта нерухомого майна за власний кошт окружний адміністративний суд зазначив, що згідно з роз`ясненнями Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України, викладеними у листі від 21.05.2024р. №9222/28/10-24, у разі повної відбудови об`єкта нерухомого майна, отримувач компенсації не позбавлений права на компенсацію, а лише обмежується правом вибору надання такої компенсації - виключно шляхом отримання житлового сертифікату.
Як зазначалось судом, Закон №2923-IX набрав чинності 22.05.2023р. При цьому, до набрання чинності зазначеним Законом на законодавчому рівні не було визначено механізму здійснення компенсації за пошкоджене та/або знищене нерухоме майно внаслідок бойових дій спричинених збройною агресією російської федерації проти України.
Тобто, здійснюючи відновлення (відбудову) свого будинку за власний кошт, позивач не знала і не могла знати, що на законодавчому рівні буде встановлено механізм відшкодування компенсації за пошкоджене (знищене) нерухоме майно внаслідок бойових дій, спричинених збройною агресією російської федерації проти України.
Відповідач, не погодившись із рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, як таке, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки первинний акт обстеження об`єкта Комісією - будинку за адресою: АДРЕСА_1 , ніяк не пов`язаний зі звітом від 21.08.2024р. №ТЗ-02/2108-2024 та заявою №ЗВ-13.08.2024-124740 до Комісії, оскільки технічний звіт та заява юридично стосуються іншого об`єкта нерухомого майна. 
Отже, є юридичне підтвердження факту існування зруйнованого будинку внаслідок бойових дій військ російської федерації саме під номером 19, площею 677,3кв.м., а не за нібито знищені об`єкти нерухомого майна - будинки під номерами 19А, 19Б та 19В, які утворилися внаслідок поділення будинку №19 на 3 окремі об`єкти та реєстрація яких проведена із порушенням норм закону, оскільки виконавчим органом Дмитріської сільської ради Бучанського району Київської області, а саме відділом містобудування та архітектури не видавалося наказів про присвоєння таких адрес.
Тобто станом на момент розгляду заяви Комісією позивачем не подано документів, які би свідчили про факт руйнації об`єкта за адресою: АДРЕСА_1 .
Представником позивача подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що ОСОБА_1 08.08.2024 року на підставі Довідки щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна виданої 02.08.2024 року серія та номер: DTOP:65695-5340-2160-9231 та технічного паспорту, виданого 02.08.2024 року, серія та номер: TI01:5727-4127-9560-6921 здійснено поділ об`єкта, про що в Державному реєстрі речових прав проведено запис, відповідно до якого за позивачем зареєстровано житловий будинок садибного типу загальною площею 125,5 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 12.08.2024 року, індексний номер витягу: 3909498771.
Звітом № ТЗ-02/2108-2024 про проведення технічного обстеження та визначення технічного стану та експлуатаційної придатності будівельних конструкцій житлового будинку підтверджено, що житловий будинок є знищеним, а не пошкодженим та не підлягає відновленню шляхом поточного або капітального ремонту, реконструкції чи реставрації.
Таким чином, на час виникнення спірних правовідносин Законом №2923-IX та Порядком надання компенсації за знищені об`єкти нерухомого майна, затвердженим Постановою КМУ від 30 травня 2023р. №600, не врегульовано порядок надання компенсації за знищення об`єктів нерухомого майна внаслідок бойових дій у випадку повної відбудови об`єкта нерухомого майна за власний кошт.
Представником відповідача подана відповідь на відзив, згідно з якою позивачем утворено з нові об`єкти нерухомого майна з метою отримання компенсації на них, які не були знищені внаслідок збройної агресії РФ на території України, оскільки зруйновано було саме будинок №19, який має індивідуальний номер в Державному реєстрі майна, пошкодженого або знищеного внаслідок бойових дій , терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією рф проти України.
В судовому засіданні представник апелянта подану апеляційну скаргу підтримав у межах доводів та вимог, зазначених у ній.
Представник позивача у судовому засіданні у задоволенні апеляційної скарги просив відмовити з підстав, викладених у відзиві на неї.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача та пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_2 є власницею житлового будинку загальною площею 677,3 кв.м., розташованого на земельній ділянці з кадастровим номером 3222480801:01:007:5140, за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 01.11.2021 року індексний номер витягу: 282240103.
Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 №309 (зі змінами відповідно до Наказу від 22.03.2024 №79,) село Бузова Дмитрівської сільської територіальної громади у період з 04.03.2022р. до 31.03.2022р. перебувало в тимчасовій окупації.
Внаслідок бойових дій, спричинених збройною агресією російської федерації проти України та влучання боєприпасів, було пошкоджено житловий будинок за адресою: Київська обл., АДРЕСА_1, що підтверджується: фотокартками; звітом від 21.08.2024 №ТЗ-02/2108-2024, за результатами проведеного обстеження у червні 2022 року; актом, складеним на підставі звіту від 21.08.2024 №ТЗ-02/2108-2024.
Згідно з Актом обстеження об`єктів, пошкоджених внаслідок надзвичайних ситуацій, воєнних дій або терористичних актів від 21.08.2024 №ТЗ-02/2108-2024 виявлено наступні дефекти і пошкодження основних будівельних конструкцій: cтіни 85% руйнування; перегородки 100% руйнування; перекриття 85% руйнування; покриття 85% руйнування; покрівля 85% руйнування; вікна, двері 100% руйнування; сходи 85% руйнування; підлога 85% руйнування; стеля 85% руйнування; внутрішнє опорядження 100% руйнування; опорядження фасадів 85% руйнування; інженерні мережі 100% руйнування.
08.08.2024 на підставі Довідки щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна, виданої 02.08.2024, серія та номер: DT016:5695-5340-2160- 9231 та технічного паспорту виданого, 02.08.2024, серія та номер: TI01:5727- 4127-9560-6921, здійснено поділ об`єкта, про що в державному реєстрі речових прав проведено реєстраційну дію, відповідно до якої за позивачем зареєстровано житловий будинок садибного типу загальною площею 125,7 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . 
Зазначене підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 12.08.2024 року, індексний номер витягу: 390498771.
Позивачем 13.08.2024 подано заяву №ЗВ-13.08.2024-124740 до Комісії з розгляду питань щодо надання компенсації за знищені об`єкти нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією російської федерації проти України на території Дмитрівської сільської територіальної громади (далі - Комісія).
Комісією 22.10.2024 прийнято рішення №186/2 про відмову в наданні компенсації за знищений об`єкт нерухомого майна у зв`язку з тим, що станом на 19.08.2024 житловий будинок повністю відновлений, а також з урахуванням того, що позивачу рішенням від 19.04.2024 №137 було відмовлено в наданні компенсації, оскільки об`єкт відновлено.
Виконавчим комітетом Дмитрівської сільської ради Бучанського району Київської області рішенням від 28.10.2024 №599 на підставі пункту 1 частини шостої статті 6 Закону України «Про компенсацію за пошкодження та знищення окремих категорій об`єктів нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією російської федерації проти України, та Державний реєстр майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією російської федерації проти України», Постанови Кабінету Міністрів України від 30.05.2023 №600 «Про затвердження Порядку надання компенсації за знищені об`єкти нерухомого майна» вирішено затвердити рішення Комісії від 22.10.2024 №186/2 про відмову в наданні компенсації за знищений об`єкт нерухомого майна.
Відповідно до ч.1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Оцінюючі висновки суду першої інстанції на предмет їх відповідності нормам матеріального та процесуального права, та, перевіряючи повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
23.02.2023 Верховною Радою України прийнятий Закон України №2923-ІХ «Про компенсацію за пошкодження та знищення окремих категорій об`єктів нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією російської федерації проти України, та Державний реєстр майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією російської федерації проти України», який визначає правові та організаційні засади надання компенсації за пошкодження та знищення окремих категорій об`єктів нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією російської федерації проти України» (далі Закон №2923-ІХ).
Цей Закон визначає правові та організаційні засади надання компенсації за пошкодження та знищення окремих категорій об`єктів нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією російської федерації проти України, з дня набрання чинності Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-IX, а також правові засади створення та ведення Державного реєстру майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією російської федерації проти України.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону №2923-ІХ знищені об`єкти нерухомого майна об`єкти нерухомого майна, які розташовані в Україні та стали непридатними для використання за цільовим призначенням внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією російської федерації проти України, відновлення яких є неможливим шляхом поточного або капітального ремонту, реконструкції, реставрації чи економічно недоцільним:
а) квартири, інші житлові приміщення в будівлі, будинки садибного типу, садові та дачні будинки;
а) об`єкти будівництва (будинки садибного типу, садові та дачні будинки), в яких на момент знищення були зведені несучі та зовнішні огороджувальні конструкції (крім світлопрозорих конструкцій та заповнення дверних прорізів), щодо яких отримано право на виконання будівельних робіт;
в) складові частини об`єктів будівництва (квартири, інші житлові приміщення в будівлі), які після прийняття в експлуатацію є самостійними об`єктами нерухомого майна, за умови що на момент знищення в об`єкта будівництва були зведені несучі та зовнішні огороджувальні конструкції (крім світлопрозорих конструкцій та заповнення дверних прорізів), щодо яких отримано право на виконання будівельних робіт.
Відповідно до підпункту «в» пункту 5 частини першої статті 1 Закону №2923-ІХ компенсацією за пошкоджений/знищений об`єкт нерухомого майна вважається фінансування придбання квартири, іншого житлового приміщення, будинку садибного типу, садового або дачного будинку (у тому числі фінансування придбання приміщення/будинку, що буде споруджений у майбутньому, або інвестування/фінансування його будівництва) з використанням житлового сертифіката.
Як встановлено судом першої інстанції, у рішенні від 22.10.2024 №186/2 відповідачем вказано, що станом на 19.08.2024 житловий будинок повністю відновлений, що призвело до відмови в наданні позивачу компенсації за знищений об`єкт нерухомого майна.
Так, згідно з частиною шостою статті 6 №2923-ІХ підставами для відмови у наданні компенсації за знищений об`єкт нерухомого майна є:
- подання заяви про надання компенсації за знищений об`єкт нерухомого майна особою, яка не може бути отримувачем компенсації відповідно до цього Закону або не має повноважень для подання заяви;
- виявлення недостовірних даних, зазначених у заяві про надання компенсації за знищений об`єкт нерухомого майна;
- подання заяви про надання компенсації за знищений об`єкт нерухомого майна після спливу строку, визначеного частиною першою статті 4 цього Закону.
З аналізу вказаних положень статті 6 Закону №2923-ІХ вбачається, що законодавцем визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні компенсації за знищений об`єкт нерухомого майна, серед якого відсутня така підстава для відмови як відновлення/відбудова знищеного об`єкту нерухомого майна за власний кошт.
Окрім того, як вбачається з матеріалів справи, оскаржуване рішення відповідача прийнято, зокрема, на підставі пункту 1 частини шостої статті 6 Закону України «Про компенсацію за пошкодження та знищення окремих категорій об`єктів нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією російської федерації проти України, та Державний реєстр майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією російської федерації проти України», тобто заява про надання компенсації за знищений об`єкт нерухомого майна подана особою, яка не може бути отримувачем компенсації відповідно до цього Закону або не має повноважень для подання заяви.
Частиною першою 2 Закону №2923-ІХ визначено, що отримувачами компенсації за пошкоджені/знищені об`єкти нерухомого майна (далі - отримувачі компенсації) є:
1) фізичні особи - громадяни України, які є:
а) власниками пошкоджених/знищених об`єктів нерухомого майна;
б) замовниками будівництва - у разі отримання компенсації за пошкоджені об`єкти нерухомого майна, визначені підпунктом "б" пункту 6 частини першої статті 1 цього Закону, або за знищені об`єкти нерухомого майна, визначені підпунктом "б" пункту 4 частини першої статті 1 цього Закону;
в) власниками спеціального майнового права на неподільні житлові об`єкти незавершеного будівництва, майбутні об`єкти житлової нерухомості або особами, які сплатили часткову ціну такого об`єкта та на користь яких зареєстровано обтяження речових прав на такий об`єкт відповідно до Закону України "Про гарантування речових прав на об`єкти нерухомого майна, які будуть споруджені в майбутньому", - у разі отримання компенсації за пошкоджені об`єкти нерухомого майна, визначені підпунктом "в" пункту 6 частини першої статті 1 цього Закону, або за знищені об`єкти нерухомого майна, визначені підпунктом "в" пункту 4 частини першої статті 1 цього Закону;
г) особами, які здійснили інвестування/фінансування будівництва об`єктів будівництва, щодо яких отримано право на виконання будівельних робіт до набрання чинності Законом України "Про гарантування речових прав на об`єкти нерухомого майна, які будуть споруджені в майбутньому", - у разі отримання компенсації за пошкоджені об`єкти нерухомого майна, визначені підпунктом "в" пункту 6 частини першої статті 1 цього Закону, або за знищені об`єкти нерухомого майна, визначені підпунктом "в" пункту 4 частини першої статті 1 цього Закону;
ґ) членами житлово-будівельних (житлових) кооперативів, які викупили квартиру, інше житлове приміщення в будівлі, будинок садибного типу, садовий або дачний будинок кооперативу, але не оформили право власності на нього, - у разі отримання компенсації за пошкоджені об`єкти нерухомого майна, визначені підпунктами "а"-"в" пункту 6 частини першої статті 1 цього Закону, або за знищені об`єкти нерухомого майна, визначені пунктом 4 частини першої статті 1 цього Закону;
д) спадкоємцями осіб, визначених підпунктами "а"-"ґ" цього пункту;
2) об`єднання співвласників багатоквартирних будинків, управителі багатоквартирних будинків, житлово-будівельні (житлові) кооперативи, які здійснюють утримання відповідних будинків, особи, уповноважені співвласниками багатоквартирних будинків відповідно до Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" (у разі якщо співвласники самостійно здійснюють утримання багатоквартирного будинку та в цьому будинку не створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, не призначено управителя, відсутній житлово-будівельний (житловий) кооператив, який здійснює його утримання), - у разі отримання компенсації за пошкоджене спільне майно багатоквартирного будинку.
Як встановлено судами, ОСОБА_1 є фізичною особою - громадянкою України, яка є власницею пошкодженого (знищеного) об`єкту нерухомого майна за адресою АДРЕСА_1 , на підставі витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 12.08.2024 року, індексний номер витягу: 390498771.
Факт пошкодження (знищення) об`єкту нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , підтверджується фотокартками; звітом від 21.08.2024р. №ТЗ-02/2108-2024, за результатами проведеного обстеження у червні 2022 року; актом, складеним на підставі звіту від 21.08.2024 №ТЗ-02/2108-2024.
Судом першої інстанції також було встановлено, що 08.08.2024 року на підставі Довідки щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна виданої 02.08.2024 року серія та номер: DTOP:65695-5340-2160-9231 та технічного паспорту виданого 02.08.2024 року серія та номер: TI01:5727-4127-9560-6921 здійснено поділ об`єкта, про що в Державному реєстрі речових прав проведено запис, відповідно до якого за позивачем зареєстровано житловий будинок садибного типу загальною площею 125,5 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 12.08.2024 року, індексний номер витягу: 3909498771.
Поряд з цим, у матеріалах справи є звіт № ТЗ-02/2108-2024, складений за результатами основного детального обстеження технічного стану будівельних конструкцій та інженерних мереж будинку за адресою: АДРЕСА_1 , та акт, складений за результатами проведеного обстеження об`єктів пошкоджених внаслідок надзвичайних ситуацій, воєнних дій або терористичних актів, на підставі звіту № ТЗ-02/2108-2024 від 21 червня 2024 року.
Зокрема, за результатами проведеного обстеження встановлено, що будівельні конструкції знаходяться в аварійному стані, технічний стан конструкцій в цілому приймаємо категорія « 4» - АВАРІЙНИЙ та встановлено III категорію пошкоджень об`єкта: об`єкт непридатний використання за цільовим призначенням, повністю втратив свою технічну цілісність, наявні пошкодження несучих та огороджувальних конструкцій, ступінь та характер яких свідчить про небезпеку аварійного обвалення об`єкта (зруйновані об`єкти).
Отже, вищезазначеними документами підтверджено, що житловий будинок є знищеним, а не пошкодженим та не підлягає відновленню шляхом поточного або капітального ремонту, реконструкції чи реставрації.
Таким чином, з огляду на вищевикладене та на підставі наявних у матеріалах справи доказів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що житловий будинок був пошкоджений внаслідок бойових дій, спричинених збройною агресією російської федерації проти України.
Відтак, суд вважає безпідставними посилання відповідача в оскаржуваному рішенні на пункт 1 частини шостої статті 6 Закону №2923-ІХ, з огляду на те, що позивач належить до категорії осіб, які є отримувачами компенсації за пошкоджені/знищені об`єкти нерухомого майна (далі - отримувачі компенсації) у розумінні частини першої статті 2 Закону №2923-ІХ.
З приводу посилань апелянта на те, що є підтвердження факту існування зруйнованого будинку внаслідок бойових дій військ російської федерації саме під номером 19, площею 677,3кв.м., а не за нібито знищені об`єкти нерухомого майна - будинки під номерами 19А, 19Б та 19В, які утворилися внаслідок поділу будинку АДРЕСА_1 на 3 окремі об`єкти, тобто позивачем не подано документів, які би свідчили про факт руйнації об`єкта за адресою: АДРЕСА_1 , колегія суддів вважає необхідним відмітити, що визначальним фактором у цьому випадку є встановлений і належно задокументований факт руйнування будинку (на 85- 100%) саме внаслідок військової агресії рф у 2022 році, що підтверджується звітами та актами обстеження.
Водночас, колегія суддів звертає увагу на той факт, що земельна ділянка (кадастровий номер 3222480801:01:007:5140) є тією самою, тобто будівельні конструкції, які постраждали від вибуху у 2022 році, розташовані на тому самому місці, а поділ старого будинку на новий будинок (125,7 кв.м) відбувся внаслідок руйнування першого. 
Тобто новий об`єкт нерухомості площею 125,7 кв.м не є абсолютно новою будівлею, а юридично виокремленою частиною того самого житлового будинку (677,3 кв.м), яку позивач намагалася відбудувати, а звіт від 21.08.2024р. №ТЗ-02/2108-2024 ґрунтується на обстеженні, проведеному ще у червні 2022 року, тобто він фіксує першопричину факту і обсягу його руйнування.
Відтак, формальна зміна правового статусу чи поділу майна не може нівелювати право особи на відшкодування шкоди, завданої знищенням його первинного будинку. 
Також колегія суддів не погоджується із посиланнями апелянта як на доказ відсутності факту руйнування об`єкту нерухомого майна на те, що реєстрація трьох об`єктів нерухомості, утворених в результаті поділу первинного будинку, проведена із порушенням норм закону, оскільки виконавчим органом Дмитріської сільської ради Бучанського району Київської області, а саме відділом містобудування та архітектури не видавалося наказів про присвоєння таких адрес.
Зокрема, обставини дотримання чи недотримання виконавчим органом Дмитрівської сільської ради процедури видачі наказів про присвоєння адрес лежать поза межами предмета доказування у цій справі, яким є безпосередній факт та обсяг руйнувань, завданих збройною агресією рф.
Окремо колегія суддів наголошує на тому, що рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на новоутворені об`єкти нерухомого майна є чинними, у встановленому законом порядку не оскаржувалися та не були скасовані.
Крім того, як правильно зазначалось судом першої інстанції, Закон №2923-IX набрав чинності 22.05.2023. При цьому, до набрання чинності зазначеним Законом на законодавчому рівні не було визначено механізму здійснення компенсації за пошкоджене та/або знищене нерухоме майно внаслідок бойових дій спричинених збройною агресією російської федерації проти України.
Тобто, здійснюючи відновлення (відбудову) свого будинку за власний кошт, позивач не знала і не могла знати, що на законодавчому рівні буде встановлено механізм відшкодування компенсації за пошкоджене (знищене) нерухоме майно внаслідок бойових дій спричинених збройною агресією російської федерації проти України.
Так, із норм Закону №2923-ІХ чітко вбачається, що його метою є відшкодування шкоди, завданої агресором, а тому позбавлення права власника зруйнованого об`єкта нерухомості на компенсацію лише тому, що він знайшов кошти на відбудову раніше, ніж держава прийняла відповідні законодавчі акти, є прямою дискримінацією порівняно з тими власниками будинків, які не вжили заходів для їх відновлення. 
Отже, обмеження права на компенсацію для осіб, які власними зусиллями відновили зруйноване житло, суперечить принципам пропорційності та юридичної визначеності, оскільки Закон № 2923-IX спрямований на компенсацію шкоди, заподіяної деліктом (агресією), а не на фінансування процесу будівництва як такого.
Покладення на власника додаткового тягаря у вигляді позбавлення компенсації лише через його проактивну поведінку щодо ліквідації наслідків руйнування є непропорційним втручанням у право на мирне володіння майном (ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини). 
Таким чином, рішення Виконавчого комітету Дмитрівської сільської ради Бучанського району Київської області від 28.10.2024р. №599, яким затверджено рішення Комісії № 186/2 від 22.10.2024р. про відмову в надані компенсації за знищений об`єкт нерухомого майна за заявою позивача з підстав його відбудови (відновлення), не відповідає вимогам Закону №2923-IX та Порядку надання компенсації за знищені об`єкти нерухомого майна, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30.05.2023р. № 600, та є таким, що порушує право позивача на отримання компенсації.
Решта доводів та заперечень апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.
Згідно з п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та наявність правових підстав для їх задоволення.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).
При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328 КАС України, колегія суддів,- 

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Дмитрівської сільської ради Бучанського району Київської області - залишити без задоволення.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 11 червня 2025 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Дмитрівської сільської ради Бучанського району Київської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.
Повний текст постанови виготовлено 10 вересня 2026 року.

Головуючий суддя О.О. Осіпова

Суддя С.В. Златін

Суддя С.В. Воловик