Справа № 734/1939/26
Провадження № 2/708/547/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2026 року м. Чигирин

Чигиринський районний суд Черкаської області одноособово у складі головуючого судді Попельнюха А. О. розглянув у приміщенні Чигиринського районного суду Черкаської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Він фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та

ВСТАНОВИВ:
ТОВ «Він фінанс» через свого представника – за посадою Романенка М. Е. звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 18 325,04 грн.
В обґрунтування поданого позову позивач зазначив, що 21.04.2019 між ТОВ "Авентус Україна" та ОСОБА_1 був укладений договір про надання фінансового кредиту № 811966, відповідно до умов якого відповідачці був наданий кредит у сумі 4 000,00 гривень строком на 30 днів, процентна ставка фіксована - 1,80 % за кожен день користування кредитом. Відповідно до положень п. 3.4 договору у разі порушення строків виконання зобов`язань клієнтом останній зобов`язаний сплатити товариству за користування кредитом 1,80 % від суми кредиту за кожен день прострочення. 
12.04.2018 між ТОВ "Авентус Україна" та ТОВ "ФК "Довіра та гарантія" був укладений договір факторингу № 1, відповідно до умов якого та додаткової угоди № 24 від 21.08.2019 ТОВ "Авентус Україна" відступило права грошової вимоги за кредитним договором, укладеним із відповідачкою, ТОВ "ФК "Довіра та гарантія". 
25.07.2024 на підставі протоколу загальних зборів № 1706 ТОВ "ФК "Довіра та гарантія" змінило назву на ТОВ "Він фінанс".
Відповідачка зобов`язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим виникла заборгованість в розмірі 18 325,04 грн, з яких: 4 000,00 грн - сума основного боргу; 8 424,00 грн - сума боргу за процентами; 2 000,00 грн - сума боргу за пенею і штрафами, 2 704,84 грн - інфляційні втрати, 3 % річних - 1 196,20 грн. 
З огляду на викладене, позивач просить суд стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за кредитним договором № 811966 від 21.04.2019 в розмірі 18 325,04 грн та відшкодувати понесені судові витрати.
Ухвалою Козелецького районного суду Чернігівської області справа передана за підсудністю до Чигиринського районного суду Черкаської області.
Ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області від 01.06.2026 позовна заява залишена без руху, позивачеві встановлени строк для усунення виявлених у ній недоліків.
Ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області від 11.06.2026 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження, справа призначена до судового розгляду без виклику (повідомлення) сторін. Відповідачці встановлений строк на подання відзиву.
Під час підготовки справи до розгляду по суті судом установлено, що відповідачка ОСОБА_1 правом подання відзиву на позов не скористалася, жодних заяв або клопотань суду не надала. 
За таких обставин суд дійшов висновку про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. 
Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, судом установлені такі обставини та відповідні їм правовідносини.
З аналізу позовних вимог та наданих письмових доказів судом установлено, що між сторонами спору виникли кредитні правовідносини, відповідно їх правове регулювання відбувається нормами Глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» Цивільного кодексу України.
На підставі частини першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
У частинах першій, третій статті 509 ЦК України регламентовано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Тобто, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.
Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України).
На підставі ч. 3 ст. 1056-1 ЦК України фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.
З наданих суду письмових доказів установлено, що 21.04.2019 між ТОВ "Авентус Україна" та ОСОБА_1 був укладений договір про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту № 811966, за умовами якого ТОВ "Авентус Україна" зобов`язалося надати відповідачці кредит у безготівковій формі на споживчі потреби в сумі 4 000,00 грн строком на 30 днів шляхом перерахування коштів на банківський картковий рахунок, наданий клієнтом. Відповідачка у свою чергу зобов`язалася одержати та повернути кредитні кошти, сплатити проценти за користування ними та виконати інші обов`язки, передбачені договором.
Як установлено з умов наведеного договору, його невід`ємною частиною є Правила надання коштів у позику, в тому і на умовах фінансового кредиту ТОВ "Авентус Україна", розміщені на сайті товариства. 
У п. 1.3. договору сторони погодили таку фіксовану процентну ставку за користування позикою: знижена процентна ставка становить 1,80 % від суми позики за кожен день користування позикою (657,00 % річних) у межах строку надання позики, зазначеного в пункті 1.2 цього договору. Стандартна процента ставка становить 1,80 % від суми позики за кожний день користування позикою (657,00 % річних). Стандартна процентна ставка застосовується згідно з пунктами 1.7., 3.4., 3.6.2. цього договору. 
Як визначено п. 1.6. договору у випадку неможливості виконання зобов`язань за договором у повному обсязі та у встановлений строк, Клієнт має право ініціювати продовження строку користування позикою та зміну дати повернення позики шляхом здійснення платежу на користь товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів та у разі наявності - неустойки (штрафів та пені). Після отримання товариством коштів у розмірі нарахованих та несплачених процентів, штрафів та пені, заява клієнта про продовження строку користування позикою вважається поданою.
Відповідно до п. 3.6. договору у разі порушення клієнтом строків виконання зобов`язань за договором: протягом пільгового періоду з 1 по 3 день прострочення виконання зобов`язань клієнта, нарахування процентів, не здійснюється; з 4 дня прострочення заборгованості товариство визнає заборгованість за позикою проблемною, розпочинає роботу по стягненню заборгованості та відновлює щоденне нарахування процентів за користування позикою за стандартною процентною ставкою, яке здійснюється не більше ніж до 90 дня прострочення.
У п. 4 договору сторонами погоджено відповідальність сторін за порушення умов цього договору, зокрема обов`язок сплачувати товариству пеню та штраф.
Договір підписаний відповідачкою електронно-цифровим підписом 21.04.2019 о 18:45:06 год.
Підписання договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію», а підписаний таким чином договір прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до п. 1.5. договору позика надається шляхом перерахування товариством грошових коштів на банківський картковий рахунок, наданий клієнтом.
Таким чином, умовами договору позики визначено, що кошти надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахунку позичальнику. 
Визначення договору позики надано законодавцем у статті 1046 Цивільного кодексу України, відповідно до якого за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. 
Натомість позивачем не надані суду належні, допустимі і достатні докази на підтвердження фактичного перерахування на банківський картковий рахунок відповідачки ОСОБА_1 визначеної умовами договору суми позики. 
Ураховуючи наведене, суд позбавлений можливості визначити на яку суму між сторонами спору виникли боргові зобов`язання, момент їх виникнення, що у свою чергу впливає на розрахунок розміру відсотків за користування грошовими коштами.
Наданий суду розрахунок заборгованості не спростовує наведених висновків, оскільки за своєю правовою природою є лише односторонніми математичними розрахунками, які в силу положень статті 11 Цивільного кодексу України не є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.
За таких обставин суд дійшов висновку, що сукупність наданих доказів не доводить факту перерахування грошових коштів відповідно до умов укладеного договору відповідачці, що є підставою для визнання такого договору неукладеним відповідно до вимог статті 1046 ЦК України, у зв`язку із чим під час розгляду справи судом не встановлений момент виникнення у сторін такого договору взаємних прав та обов`язків, зокрема обов`язку у ОСОБА_1 повернути позику та сплатити відсотки за користування нею, та, відповідно, права первісного кредитора вимагати від відповідачки повернення суми позики, сплати відсотків за користування нею і виконання усіх інших зобов`язань, визначених умовами договору від 21.04.2019.
За своєю правовою природою відступлення права вимоги є підставою заміни кредитора у зобов`язанні, тобто є правочином, на підставі якого до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав (ст. ст. 512, 514 ЦК України). Відповідно, відображення у реєстрі боржників заборгованості боржника не може бути єдиною правовою підставою виникнення у нього боргових зобов`язань перед новим кредитором, оскільки відповідно до положень статті 519 Цивільного кодексу України первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги.
За таких обставин укладення між ТОВ "Авентус Україна" та ТОВ "ФК "Довіра та гарантія" (після зміни найменування ТОВ "Він фінанс") як новим кредитором договору факторингу № 1 від 12.04.2018 з додатковою угодою до нього не може бути правовою підставою виникнення боргових зобов`язань у ОСОБА_1 без доведення факту виникнення між сторонами первісного договору боргових правовідносин. За таких обставин суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення.
З урахуванням наведеного, понесені позивачем судові витрати на підставі ст. 141 ЦПК України не підлягають відшкодуванню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 11, 203, 205, 509, 512, 514, 625, 626, 638, 1046, 1054, ЦК України, ст. ст. 4, 5, 10-12, 13, 76-84, 89, 141, 259, 258-268, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:
Відмовити у позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Він фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його ухвалення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Сторони та їх адреси:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Він фінанс" (код ЄДРПОУ: 38750239, місцезнаходження за адресою: м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд. 8);
Представник позивача: Романенко Михайло Едуардович (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд. 8);
Відповідачка: ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстр.: АДРЕСА_1 ).

Суддя   Андрій ПОПЕЛЬНЮХ