Номер провадження: 22-ц/813/825/26 
Справа № 758/4298/23
Головуючий у першій інстанції Косіциної В.В.
Доповідач Погорєлова С. О.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06.2026 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: Погорєлової С.О. 
суддів: Вадовської Л.М., Таварткіладзе О.М. 
за участю секретаря: Турик А.Ф.к.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Мережа Права» у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мережа Права» про стягнення суми боргу, на рішення Приморського районного суду м. Одеси, постановлене під головуванням судді Косіциної В.В. 05 вересня 2024 року у м. Одеса, -

встановила:

У квітні 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси за підсудністю надійшли матеріали справи за позовом (уточненим) ОСОБА_1 до ТОВ «Мережа Права» про стягнення суми боргу, у якій позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 50000,00 грн. та суму сплаченого судового збору.
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 05 вересня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено.
Стягнуто з ТОВ «Мережа Права» на користь ОСОБА_1 грошову суму у розмірі 50000,00 грн.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
В апеляційній скарзі представник ТОВ «Мережа Права», посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що у зв`язку з недостатнім рівнем якості та обсягу підготовлених виконавцем документів, ТОВ «Мережа Права» сповістило виконавця про розірвання договору про надання послуг та зменшення вартості послуг виконавця. При цьому судом першої інстанції не було враховано, що у Договорі, за яким позивач намагається стягнути заборгованість, визначено, що саме Акт прийому-передачі, складений та погоджений сторонами, є підставою для розрахунків, а відтак не можуть вважатися прийнятими послуги, надання яких не підтверджено, оскільки вказаний Акт не був підписаний жодною стороною Договору.
Сторони про розгляд справи на 23 червня 2026 року були сповіщені належним чином, у судове засідання з`явились ОСОБА_1 , представник ТОВ «Мережа Права». 
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін у справі, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника ТОВ «Мережа Права» підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. 
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для зміни судового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи.
З матеріалів справи вбачається, що 01 березня 2023 року між ТОВ «Мережа Права» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання послуг №291, за яким виконавець за завданням замовника зобов`язується особисто надати послуги в рамках цього цивільно-правового договору, які включають інформаційно-консультаційні послуги з питань права, обсяг яких може встановлюватися в додатках до цього договору, а замовник зобов`язується здійснити оплату за надані йому послуги в порядку та у строки, передбачені договором.
Згідно п.п. 1.1 Договору, виконавець за завданням замовника зобов`язується особисто надати послуги в рамках цього цивільно-правового договору, які включають інформаційно-консультаційні послуги з питань права, обсяг яких може встановлюватися в додатках до цього договору, а замовник зобов`язується здійснити оплату за надані йому послуги в порядку та у строки, передбачені договором
У п. 1.2 договору вбачається, що під інформаційно-консультаційними послугами з питань права розуміються усні та письмові консультації з питань права та інші завдання, які цікавлять клієнта замовника.
Таким чином, послуги за договором позивачем надавалися безпосередньо ТОВ «Мережа Права», а не клієнтам, які зверталися до ТОВ «Мережа Права» за наданням таких послуг, що не було прийнято до уваги судом першої інстанції.
У п. 2.2 договору вказано, що на підтвердження факту надання послуг виконавцем складається акт прийому-передачі, що є достатньою підставою для проведення розрахунку з виконавцем.
Згідно п.3.1 договору, вартість послуг, що надаються за договором становить 55000,00 грн. за умов виконання об`єму робіт у терміни, погоджені з замовником. У випадку виконання меншого об`єму робіт або в інші строки, вартість послуг може бути зменшена заявником.
Згідно п. 3.2 договору, замовник здійснює оплату за договором шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок виконавця або готівковим розрахунком у триденний строк з моменту підписання акту приймання-передачі.
У п. 8.1 договору вказано, що договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє протягом одного календарного місяця або до повного та належного виконання сторонами зобов`язання за договором (а.с. 17).
На виконання зазначеного договору, ОСОБА_1 було надано наступні послуги:
- складено консультативний юридичний висновок за зверненням ОСОБА_2 ;
- складено консультативний юридичний висновок за зверненням ОСОБА_3 ;
- складено консультативний юридичний висновок за зверненням ОСОБА_4 ;
- складено консультативний юридичний висновок за зверненням ОСОБА_5 ;
- складено консультативний юридичний висновок за зверненням ОСОБА_6 ;
- складено консультативний юридичний висновок за зверненням ОСОБА_7 ;
- складено консультативний юридичний висновок за зверненням ОСОБА_8 ;
- складено консультативний юридичний висновок за зверненням ОСОБА_9 ;
- складено консультативний юридичний висновок за зверненням ОСОБА_10 ;
- складено консультативний юридичний висновок за зверненням ОСОБА_11 ;
- складено консультативний юридичний висновок за зверненням ОСОБА_12 ;
- складено позовну заяву за зверненням ОСОБА_13 ;
- складено позовну заяву за зверненням ОСОБА_14 ;
- складено консультативний юридичний висновок за зверненням ОСОБА_15 ;
- експертиза та розробка послуги «Земельний податок: зменшення податкового навантаження» (а.с. 21-61).
За наслідками виконання зазначених послуг, ОСОБА_1 було складено акт прийому-передачі наданих послуг, який не був підписаний сторонами (а.с.70).
У наступному, 15 березня 2023 року між ТОВ «Мережа Права» та ОСОБА_1 було укладено Договір суборенди робочого місця та складено Акт приймання-передачі робочого місця, підписані сторонами (а.с.72-81).
Крім того, у цей же день, 15 березня 2023 року, між ТОВ «Мережа Права» та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання правової (правничої) допомоги №15/03-23, за яким адвокат за письмовими заявами клієнта, які направляються на електронну кошту адвоката та/або в інший спосіб погоджений сторонами бере на себе зобов`язання надати клієнту або третій особі за заявкою клієнта правову допомогу щодо будь-яких питань у межах його компетенції (а.с. 82).
Однак, листом від 26 березня 2023 року №25/03-23/1 ОСОБА_1 повідомлено про розірвання договору про надання послуг від 01 березня 2023 року №291 у зв`язку з недостатнім рівнем якості та обсягу підготовлених документів та зменшено вартість наданих послуг до 5000,00 грн.
В листі також містяться зауваження щодо якості на обсягу наданих послуг ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_16 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та ОСОБА_17 (а.с. 96).
ТОВ «Мережа Права» сплатило на користь ОСОБА_1 грошову суму у розмірі 5000,00 грн. в якості виконання зобов`язання за договором від 01 березня 2023 року №291.
Таким чином, у даному випадку має місце вкрай суперечлива поведінка відповідача ТОВ «Мережа Права», який 01 березня 2023 року уклав з ОСОБА_1 . Договір про надання послуг №291, прийняв послуги за цим договором, і станом на 15 березня 2023 року не висловив жодного заперечення щодо якості наданих позивачем юридичних послуг, а навпаки, уклав із ОСОБА_1 . Договір суборенди робочого місця та Договір про надання правової (правничої) допомоги №15/03-23, а через 10 днів, 25 березня 2025 року, вирішив достроково розірвати Договір про надання послуг від 01 березня 2023 року №291, а також Договір суборенди робочого місця та Договір про надання правової (правничої) допомоги, посилаючись на недостатній рівень якості та обсягу підготовлених позивачем документів.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.
Згідно з ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Правовими наслідками розірвання договору є припинення зобов`язання (ч. 2 ст. 653 ЦК України) та відсутність права сторін вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 4 ст. 653 ЦК України).
У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11, ч. ч. 1,2 ст. 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.
Зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за вiдсутноcтi таких умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Правовідносини сторін за спірним договором регулюються положеннями Глави 63 ЦК України, де відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.
Договір про надання послуг є складним зобов`язанням, що складається з двох органічно поєднаних між собою зобов`язань: по-перше, правовідношення, в якому виконавець повинен надати послугу, а замовник наділений правом вимагати виконання цього обов`язку; по-друге, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати.
Статтею 906 ЦК України встановлено відповідальність виконавця за порушення договору про надання послуг, у зв`язку з цим, збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом.
Також цивільне законодавство передбачає й можливість розірвання договору про надання послуг.
Так, згідно ст. 907 ЦК України, договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі, шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.
У даному випадку колегія суддів приймає до уваги, що ТОВ «Мережа Права», яке є безпосереднім споживачем наданих позивачем послуг, висловила зауваження щодо якості на обсягу наданих ОСОБА_1 консультаційних послуг щодо гр. ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_16 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та ОСОБА_17 , які містяться у листі ТОВ «Мережа Права» від 25 березня 2023 року №25/03-23/1.
Щодо оплати вартості проведення позивачем експертизи у справі про правовий статус та особливості діяльності адвокатського об`єднання, статус неприбуткової організації, особливості оподаткування, відмежування юридичних послуг від правової допомоги, особливості та порядок видачі ордерів адвокатським об`єднанням, слід зазначити наступне. Матеріали справи не містять жодного письмового документу, який би свідчив про проведення ОСОБА_1 такої експертизи. Представник відповідача пояснював, що це питання було предметом обговорення на он-лайн зустрічі з керівником адвокатського об`єднання «Мережа Права» Глазовим В.О., директором ТОВ «Мережа Права» Фоменко О.В. та виконавцем Федоровим Д.А. Під час розмови не дійшли згоди з обговорюваного питання, у зв`язку із чим вирішили звернутися до Головного управління ДПС в Одеській області за роз`ясненнями. З вказаного питання Головним управлінням ДПС в Одеській області, листом №9962/6/15-32-04-03-06 від 31 березня 2023 року була надіслана відповідь на адресу адвокатського об`єднання «Мережа Права» (а.с. 117-119). 
Крім того, у відзиві на позовну заяву та у апеляційній скарзі відповідач зазначає, що позивач не підтвердив надання ним послуг Замовнику у обсязі та і терміни, встановлені договором, оскільки сторони не підписали акт приймання-передачі.
Колегія суддів погоджується із фактом непідписання сторонами акту приймання-передачі наданих послуг, однак зазначає, що згідно правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 523/6003/14-ц (провадження № 14-84цс18), обов`язок прийняти виконані роботи, а у випадку виявлення недоліків робіт негайно про них заявити (у тому числі шляхом мотивованої відмови від підписання акта виконаних робіт) закон покладає саме на замовника.
У даному випадку, відповідачем не надано доказів того, що він одразу після того, як ОСОБА_1 були надані послуги замовнику, повідомив його про недоліки в наданих послугах.
Більш того, як вже вказувалось вище, ТОВ «Мережа Права» повідомило позивача про недоліки наданих послуг лише 25 березня 2023 року, тобто після того, як позивачем було складено та направлено відповідачеві акт прийому-передачі наданих послуг, а також після укладення сторонами Договору про надання правничої допомоги.
У постанові Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17 зазначено, що доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі – «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності.
У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 449/1154/14 викладено висновок про те, що добросовісність (п. 6 ст. 3 ЦК України) – це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідних правовідносин.
Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них. Таке положення міститься у ст. І.-1:103 Принципів, визначень і модельних правил європейського приватного права.
Рішення Конституційного Суду України від 28 квітня 2021 року № 2-р(ІІ)/2021 у справі № 3-95/2020(193/20) містить висновок про те, що заборону недопущення дій, що їх може вчинити учасник цивільних відносин з наміром завдати шкоди іншій особі, сформульовано в ньому на розвиток припису частини першої ст. 68 Конституції України, згідно з яким кожен зобов`язаний не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Водночас словосполука «а також зловживання правом в інших формах», що також міститься у ч. 3 ст. 13 ЦК України за своєю суттю є засобом узагальненого позначення одразу кількох явищ з метою уникнення потреби наведення їх повного або виключного переліку. Здійснюючи право власності, у тому числі шляхом укладення договору або вчинення іншого правочину, особа має враховувати, що реалізація свободи договору як однієї із засад цивільного законодавства перебуває у суттєвому взаємозв`язку з установленими Кодексом та іншими законами межами здійснення цивільних прав, у тому числі права власності. Установлення Кодексом або іншим законом меж здійснення права власності та реалізації свободи договору не суперечить вимогам Конституції України, за винятком ситуацій, коли для встановлення таких меж немає правомірної (легітимної) мети або коли використано юридичні засоби, що не є домірними. У зв`язку з тим, що ч. 3 ст. 13 та ч. 3 ст. 16 ЦК України мають на меті стимулювати учасників цивільних відносин до добросовісного та розумного здійснення своїх цивільних прав, Конституційний Суд України дійшов висновку, що ця мета є правомірною (легітимною).
Колегія суддів, проаналізувавши наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності, доходить висновку, що дійсно, суперечлива поведінка ТОВ «Мережа Права» має ознаки ухилення відповідача від виконання зобов`язань за договором, однак, у той же час, суд апеляційної інстанції не може не погодитись із доводами апелянта про те, що надані позивачем консультаційні висновки мали певні недоліки та недостатній рівень якості, у зв`язку із чим колегія суддів доходить висновку необхідність часткового задоволення позовних вимог шляхом стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 грошової суми за договором про надання послуг у розмірі 27352,90 грн.
Визначаючи розмір вказаної суми, колегія суддів виходить з наступного.
Так, згідно укладеного 01 березня 2023 року між ТОВ «Мережа Права» та ОСОБА_1 договору про надання послуг №291, вартість послуг, що надаються позивачем за договором, становить 55000,00 грн., з яких 5000 грн. було добровільно сплачено відповідачем на користь позивача.
Усього ОСОБА_1 , на підставі договору про надання послуг №291, було надано 17 консультативних послуг.
Тобто, з викладеного вбачається, що вартість однієї послуги дорівнює, орієнтовно, 3235,29 грн. (55000/17=3235,29).
ТОВ «Мережа Права» мало зауваження до якості та не прийняло від позивача 6 консультативних послуг на суму 19411,74 грн. (3235,29х6=19411,74).
Таким чином, сума за договором про надання послуг, яка підлягає стягненню з відповідача на користь ОСОБА_1 , становить 27352,90 грн. (55000-19411,74)-5000=27352,90).
При викладених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не у повному обсязі визначився з характером спірних правовідносин, у зв`язку із чим мотивувальна частина та абзац другий резолютивної частини рішення Приморського районного суду м. Одеси від 05 вересня 2024 року підлягає зміні шляхом викладення їх у редакції цієї постанови.
Керуючись ст. 367,368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 376, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -
постановила:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Мережа Права» – задовольнити частково.
Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 05 вересня 2024 року - змінити, викласти його мотивувальну частину у редакції цієї постанови.
Абзац другий резолютивної частини судового рішення викласти у наступній редакції:
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Мережа Права» (м. Одеса, вул. Базарна, 60, ЄДРПОУ 44201955) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) грошову суму у розмірі 27350 (двадцять сім тисяч триста п`ятдесят) гривень 90 (дев`яноста) копійок.
В частині стягнення судових витрат рішення суду залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.
Повний текст постанови складено 23 липня 2026 року.

Судді Одеського
апеляційного суду С.О. Погорєлова

Л.М. Вадовська

О.М. Таварткіладзе