ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/936/26 Справа № 210/6919/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Чайкіна О. В. Суддя у 2-й інстанції - Акуленко В. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

13 липня 2026 року м. Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Акуленко В.В., при секретарі Кучевасовій А.В. за участю захисника Мотрука Р.В., який діє в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні, апеляційну скаргу захисника на постанову судді Металургійного районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 22 грудня 2025 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, місце проживання: АДРЕСА_1 ,
притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. 
Стягнуто з нього судовий збір у розмірі 605,60 грн.
В С Т А Н О В И В :
Згідно постанови судді, 09.10.2025 року о 23:00 год. в м. Кривий Ріг, вул. Соборності, 49Г водій ОСОБА_1 керувала авто Шевроле Авое д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився за місці зупинки за допомогою газоаналізатора Драгер 7510, що підтверджується тестом 542 від 10.10.2025 року, результат огляду позитивний 1,92%. Права та обов`язки роз`яснено на портативний нагрудний відео реєстратор Motorola VB 400 475331, 475172. Дії ОСОБА_1 кваліфіковано як порушення пункту 2.9а ПДР, чим вона скоїла адміністративне правопорушення передбаченого за ч.1 ст.130 КУпАП.

На вказане рішення захисником Мотруком Р.В. подана апеляційна скарга, в якій він просить постанову судді скасувати та закрити провадження за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Вважає, що суд грубо порушив норми права, не дослідив всі докази та не надав їм належної оцінки. З відеозапису адміністративного правопорушення вбачається, що ОСОБА_2 не керувала транспортним засобом, а стояла поряд. Також під час складання матеріалів було порушено право ОСОБА_2 на захист, оскільки працівниками поліції не роз`яснені її процесуальні права та обов`язки. Працівники поліції не запропонували ОСОБА_2 пройти огляд у медичному закладі. Поліцейські не відсторонили ОСОБА_2 від керування транспортним засобом належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, перевіривши матеріали справи слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Згідно до п. 2.9 «а» ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин. 
Відповідно до ст. 130 КУпАП встановлено відповідальність за керування транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного сп`яніння або під впливом лікарських препаратів.
Тобто, для визначення складу даного правопорушення необхідно встановити чи керувала особа, що притягується до адміністративної відповідальності транспортним засобом, та перебування її в стані алкогольного сп`яніння.
Факт вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення підтверджується даними, що містить протокол про адміністративне правопорушення, рапорт інспектора поліції, квитанція Alcotest 7510, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння, відеозаписом з бодікамер, письмовими поясненнями свідків, письмовим поясненням ОСОБА_2 .
Згідно до тесту №542 газоаналізатора Alcotest 7510, водій ОСОБА_2 перебувала у стані алкогольного сп`яніння - вміст алкоголю «1,92% проміле». (а.с.6)
ОСОБА_2 після продуття алкотестера, була згодна з його результатами. Всі її дії були зафіксовані на бодікамери робітників поліції.
Таким чином, поліцейськими в повному обсязі виконано вимоги ст. 266 КУпАП.

Твердження захисника про відсутність у матеріалах справи належних доказів керування автомобілем ОСОБА_2 є безпідставними та ґрунтуються на суб`єктивному тлумаченні обставин події. 
Зазначені доводи повністю спростовуються наявними у справі доказами, зокрема долученими до матеріалів справи письмовими поясненнями свідків та самої ОСОБА_2 , які є належними та допустимими доказами, що об`єктивно підтверджують факт керування. Суд оцінює вказані пояснення як послідовні, логічні та такі, що повністю узгоджуються між собою та іншими матеріалами справи. Вони були надані особою добровільно, усвідомлено та за відсутності будь-якого стороннього тиску, що виключає сумніви щодо їхньої правдивості.
Згідно з доданим відеозаписом, під час приїзду працівників поліції на місце події убачається, що сталася ДТП за участю водія ОСОБА_2 , на яку як на правопорушника вказали свідки. Не впоравшись із керуванням, вона в`їхала в конструкцію на кшталт кіоску, що повністю підтверджує факт автопригоди.
Крім того, ОСОБА_2 у своїх поясненнях зазначила, що близько 23:00 керувала транспортним засобом у стані афекту, викликаному сімейними обставинами, та рухалася слизькою дорогою. Потерпілих у салоні автомобіля не було, а транспортний засіб вона зупинила самостійно.

Доводи захисту про порушення права на захист є безпідставними, оскільки матеріалами справи підтверджено роз`яснення ОСОБА_2 її процесуальних прав, передбачених ст. 63 КУ та ст. 268 КУпАП. Факт належного роз`яснення прав також підтверджується відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, на якому зафіксовано процедуру ознайомлення водія з її правами. Під час складання матеріалів жодних зауважень чи клопотань з цього приводу від ОСОБА_3 не надходило. Сама лише заява про неповне роз`яснення прав, без вказівки на конкретні обставини обмеження права на захист, не є підставою для визнання доказів недопустимими, скасування постанови чи порушення її прав.
Відповідно до ч. 1 ст. 266 КУпАП, відсторонення від керування є превентивним заходом, правова мета якого полягає у фактичному припиненні руху транспортного засобу для усунення небезпеки на дорозі. Внаслідок ДТП транспортний засіб ОСОБА_2 отримав значні механічні пошкодження, які повністю унеможливили його подальший рух. За таких обставин додаткові процедурні дії щодо відсторонення втрачали практичний сенс, оскільки небезпеку на дорозі вже було ліквідовано, а сам автомобіль фізично не міг продовжувати рух. Відтак, порядок застосування цього превентивного заходу за вказаних умов не спростовує вину особи у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за наявності інших беззаперечних доказів у справі.
Невизнання ОСОБА_2 своєї провини в скоєнні адміністративного правопорушення є способом її самозахисту, бажанням уникнути відповідальності за скоєне та спростовується вказаними у постанові доказами.
Суддею не встановлено недотримання працівниками поліції вимог КУпАП при складанні протоколу про адміністративне правопорушення та правильно оцінено кожен наведений доказ за своїм внутрішнім переконанням, їх належність, допустимість та достовірність. 
Сукупність доказів є достатніми, щоб дійти висновку щодо доведеності вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за порушення нею п. 2.9а ПДР України.
Оскільки всі наявні в матеріалах справи доводять вину ОСОБА_2 , а доводи апеляційної скарги захисника не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи, то підстав для скасування постанови суду з мотивів, наведених в апеляційній скарзі не вбачається. 
Постанова суду є законною та обґрунтованою.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, 
П О С Т А Н О В И В :
Постанову судді Металургійного районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 22 грудня 2025 року відносно ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Мотрука Р.В. без задоволення.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя