Номер провадження: 22-з/813/371/26 
Справа № 507/2134/25
Головуючий у першій інстанції 
Доповідач Карташов О. Ю.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.07.2026 року          м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Карташова О.Ю.

суддів: Коновалової В.А., Кострицького В.В.

за участю секретаря судового засідання - Рудуман А.О.

учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 
відповідач – ОСОБА_2 

розглянувши у порядку письмового провадження, без повідомлення сторін, в приміщенні Одеського апеляційного суду
заяву представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Чекал Олени Григорівни про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Історія справи

У жовтні 2025 року позивачка ОСОБА_1 , через свого представника - адвоката Губську Х.Ю., звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів.

Рішенням Любашівського районного суду Одеської області від 20 лютого 2026 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів — задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у сумі 121626 грн 48 коп.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у сумі 6000 грн.

Не погоджуючись з вищезазначеними судовими рішеннями суду першої інстанції, ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Жмурко Світлана Леонідівна, подав апеляційну скаргу.

Постановою Одеського апеляційного суду від 25 червня 2026 рокуапеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Жмурко Світлана Леонідівна - залишено без задоволення.
Рішення Любашівського районного суду Одеської області від 20 лютого 2026 року — залишено без змін.

Короткий зміст вимог

25 червня 2026 року через підсистему «Електронний суд»від представника ОСОБА_1 адвоката Чекал О.Г. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення.
В заяві сторона позивача просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу адвоката понесені у зв`язку з переглядом справи в апеляційному порядку в розмірі 3 000 грн.
В заві зауважується, що в судовому засіданні 25.06.2026 року представник позивачки зробила відповідну заяву про вирішення питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи в апеляційному порядку та зазначила, що докази будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
В обґрунтування заяви зазначено, що 08.05.2025 року між Адвокатським об`єднанням «Губський та партнери», в особі тимчасово виконуючої обов`язки керуючого партнера Губської Христини Юріївни, яка діє на підставі Статуту, далі - адвокатське об`єднання, з однієї сторони та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання правничої допомоги № 971. Відповідно до п. 4 Договору про надання правничої допомоги № 971 від 08.05.2025 - на визначення розміру гонорару впливають строки та результати вирішення спірних правовідносин, ступінь важкості справи, обсяг правових послуг, необхідних для досягнення бажаного результату та належного виконання окремих доручень Клієнта. Зауважується, що обсяг правничої допомоги враховується при визначені обґрунтованого розміру гонорару, а гонорар погоджується за взаємною угодою сторін та оформлюється додатковою угодою до цього Договору або на підставі рахунку, наданого адвокатським об`єднанням.
Наголошується, що сторони погодили, що гонорар адвокатського об`єднання за надання правничої допомоги Клєнту в Одеському апеляційному суді по справі №507/2134/25 за апеляційною скаргою на рішення Любашівського районного суду Одеської області від 20 лютого 2026 року, визначається у фіксованому розмірі та складає 3 000 гривен.

Заперечення на клопотання (заяву)

Представником ОСОБА_2 адвокатом Жмурко С.Л. подані додаткові пояснення у справі, в яких просять в задоволенні заяви про стягнення витрат на професійну правову допомогу відмовити, оскільки представником позивача не надано детального опису робіт (послуг), договору про правничу допомогу, детального розрахунку понесених витрат, акту приймання -передачі послуг.

Позиція апеляційного суду

Перевіривши матеріали справи, доводи заяви та клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, колегія суддів прийшла до наступного висновку.
Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.
Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до положень частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Додатковими судовими рішеннями є додаткове рішення, додаткова постанова чи додаткова ухвала, якими вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для рішень, постанов) або вирішені не всі клопотання (для ухвал).
Крім того, додаткові рішення можуть прийматися, якщо судом при ухваленні основного судового рішення не визначено способу його виконання або не вирішено питання про судові витрати.
Додаткове судове рішення є невід`ємною складовою основного судового рішення.
Тобто додаткове рішення - це акт правосуддя, яким усуваються недоліки судового рішення, пов`язані з порушенням вимог щодо його повноти.
Згідно з частинами першою та третьою статті 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.
Завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат (стаття 209 ЦПК України).

Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить апеляційний суд

Згідно ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Кожен має право на професійну правничу допомогу (ст. 59 Конституції України).
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до ст. 19 цього Закону видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначено в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Також за статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат (ст. 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 137 ЦПК України); 3) розподіл судових витрат між сторонами (ст. 141 ЦПК України).
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 2 ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до частин 1 та 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Встановлено, що у відзиві на апеляційну скаргу поданого адвокатом Чекал О.Г. було зроблено заяву про стягнення витрат на правничу допомогу, а у судовому засіданні 25.06.2026 року зроблено заяву про намір подати докази понесених судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката протягом п`яти днів після ухвалення рішення.
Постанову Одеського апеляційного суду ухвалено 25.06.2026 року, заява про ухвалення додаткового рішення із долученими доказами на підтвердження витрат на правничу допомогу надійшла до суду апеляційної інстанції через систему «Електронний суд» 25.06.2026 року, тобто, заява із долученими доказами на понесення витрат на професійну правничу допомога надійшла до суду у строк, передбачений частиною 8 статті 8 141 ЦПК України.
З огляду на те, що при ухваленні постанови судом апеляційної інстанції не вирішувалося питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу, а заявником дотримано вимог частини 8 статті 141 ЦПК України, протягом встановленого законом строку надано докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, колегія суддів вважає, що наявні підстави для ухвалення додаткової постанови про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу.

На підтвердження понесених витрат стороною позивача надано та в матеріалах справи мається: Договір про надання правничої допомоги № 08.05.2025 року який укладений між АО «Губський та партнери» та ОСОБА_1 ; рахунок на суму 3000 грн за надання правничої допомоги (представництво інтересів) Клієнту в Одеському апеляційному суді у справі № 507/2134/25 за апеляційною скаргою на рішення Любашівського районного суду Одеської області від 20.02.2026 року; платіжну інструкцію.

Розмір гонорару, визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.
Разом з тим, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
Подібний правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21.
Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 у справі №755/9215/15-ц).
Такі критерії оцінки поданих заявником доказів суд застосовує з урахуванням особливостей кожної справи та виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, приписів статей 133, 137 ЦПК України та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».
Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції, зазначає, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, пункту 269). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Жодним чином не заперечуючи права позивача отримати всі види професійної правничої допомоги, а так само не заперечуючи кваліфікацію адвоката, який надав якісні послуги відповідно до замовлення, суд на засадах пропорційності, враховуючи наведене вище та відповідно критеріїв статті 143 ЦПК України, зокрема, співмірності і розумності, оцінює понесені позивачем витрати з точки зору мінімально необхідного їх розміру, що підлягає віднесенню на сторону відповідача з покладенням на останнього обов`язку відшкодувати такі витрати.

Колегія суддів, дослідивши додаткові пояснення сторони відповідачів, в яких не ставилось вимоги про зменшення витрат на правничу допомогу проте вказувалось про відсутність підстав для відшкодування витрат на правову допомогу у розмірі 3000 грн, вважає їх безпідставними, оскільки понесені позивачкою витрати на правничу допомогу підтверджені належними та допустимими доказами, які маються в матеріалах справи.
Посилання сторони відповідачів на те, що адвокатом позивача не надано договору про надання правничої допомоги спростовуються матеріалами справи, а саме в томі 1 на а.с. 21 міститься Договір про надання правничої допомоги Таран А.А. від 08.05.2025 року.
Твердження відповідачів, що стороною позивачів на підтвердження витрат на правничу допомогу не долучено детального розрахунку понесених витрат та акту приймання-передачі послуг є такими, що не заслуговують на увагу і спростовуються змістом договору та копією рахунку.

Апеляційним судом зауважується, що відповідно до п. 4 Договору про надання правничої допомоги № 971 від 08.05.2025 року - на визначення розміру гонорару впливають строки та результати вирішення спірних правовідносин, ступінь важкості справи, обсяг правових послуг, необхідних для досягнення бажаного результату та належного виконання окремих доручень Клієнта, і обсяг правничої допомоги враховується при визначені обґрунтованого розміру гонорару, а гонорар погоджується за взаємною угодою сторін та оформлюється додатковою угодою до цього Договору або на підставі рахунку, наданого адвокатським об`єднанням, який і було надано стороною позивача та в якому чітко зазначено опис на що його видано.
Таким чином, оцінюючи встановлені обставини справи в сукупності і взаємозв`язку з нормами закону, що їх регулює, а також беручи до уваги те, що у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_2 відмовлено, а рішення Любашівського районного суду Одеської області від 20.02.2026 року, ухвалене на користь позивача ОСОБА_1 , залишене судом апеляційної інстанції без змін, відсутність клопотання про зменшення суми заявленої стороною позивача, апеляційний суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесених витрат на правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Враховуючи вищевикладене, оцінивши усі необхідні аспекти цієї справи: складність та обсяг виконаних адвокатом робіт, значення справи для сторони, колегія суддів, з урахуванням критеріїв співмірності необхідних і достатніх витрат, дійшла висновку про задоволення заяви про стягнення витрат на правничу допомогу та наявність підстав для її задоволення у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 133, 137, 141, 246, 270, 382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Чекал Олени Григорівни - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) витрати на професійну правничу допомогу в апеляційній інстанції у розмірі у розмірі 3000 (трьох тисяч) гривень.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту додаткової постанови. 

Головуючий О.Ю. Карташов

Судді В.А. Коновалова

В.В. Кострицький