Справа № 606/90/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 серпня 2026 року       м. Теребовля
Теребовлянський районний суд Тернопільської області у складі: 
головуючого судді Марціцка І.Б.
за участю секретаря судового засідання Пазірович Д.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Теребовля в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
До Теребовлянського районного суду Тернопільської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 129360 грн.
Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 27.04.2025 між ТОВ «Бізнес Позика» та  ОСОБА_1 було укладено Договір № 508092-КС-004.
Відповідно до умов Договору ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» надає позичальнику грошові кошти в розмірі 44000 грн., на засадах строковості, поворотності, платності Позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах визначених в договорі.ТОВ «Бізнес позика» свої зобов`язання за договором виконало.  ОСОБА_1  свої зобов`язання за договором виконала частково, здійснила оплати на суму 19800 грн.
На час звернення із позовною заявою заборгованість відповідача за договором кредиту складає 129360 грн., що складається з прострочені платежі по тілу кредиту 44000 грн., прострочені платежі по процентах – 61600 грн., заборгованість по відсотках відповідно до ст. 625 ЦК України - 20240 грн,, заборгованість за комісією 3520 грн.
У зв`язку з чим позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитом та судовий збір.
Ухвалою судді від  05 лютого 2026 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав письмову заяву, в якій просив розглядати справу в його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував. 
Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, відзиву на позов, заперечень не подала.
Тому, відповідно до статті 280 ЦПК України, суд постановив проводити заочний розгляд справи.
Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав.
На підтвердження виконання позивачем переддоговірного обов`язку щодо надання споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця, до позовної заяви долучено копію паспорта споживчого кредиту, підписаного ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором UA-5029.
27.04.2025 між ТОВ «Бізнес Позика» та  ОСОБА_1 було укладено Договір № 508092-КС-004, згідно з яким, сума кредиту становить 44000,00 грн. Строк дії кредиту 24 тижні. Стандартна процентна фіксована ставка 1 % в день. Комісія за надання кредиту 8800,00 грн. Договір підписано електронним цифровим ідентифікатором UA -9758. 
Відповідно до довідки ТОВ «ПрофітГід» згідно платіжної інструкції від 27.04.2025 ТОВ «Бізнес Позика» перерахувало ОСОБА_1 на карту емітовану АТ КБ «Приват Банк» НОМЕР_1 , згідно кредитного договору № 508092-КС-004 від 27.04.2025 року 44000 грн. 
Відповідно до наданого позивачем розрахунку загальний розмір заборгованості за кредитним договором складає 129360 грн., що складається з прострочені платежі по тілу кредиту 44000 грн., прострочені платежі по процентах – 61600 грн., заборгованість по відсотках відповідно до ст. 625 ЦК України - 20240 грн,, заборгованість за комісією 3520 грн. Відповідач частково виконувала зобов`язання по договору, сплатила19800 грн.
За Договором від 27.04.2025, сума кредиту 44000 грн., строк кредиту 169 днів, процентна ставка 1% за день, відповідач мала сплатити 44000 грн. тіло кредиту та грн. 74360 грн. проценти за користування кредитом (44000х1%*169) всього разом за тілом та процентами 118360 грн.
Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною 1 ст. 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до правил ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ч. 2 ст. 638 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України).
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч. 1 ст. 207 ЦК України).
Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі, що передбачено абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України.
Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (ч. 1 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до абз. 1 ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Згідно з правилами абз. 3 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до приписів ч. 5 ст. 18 Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та не розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки.
Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (ст. ст. 1046-1053 ЦК України), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Так, згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).
Згідно з вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Визначаючись щодо розміру заборгованості за тілом кредиту та процентів за користування кредитом, які слід стягнути з відповідача суд приходить до наступних висновків.
Вимоги про стягнення комісії та відсотки за ст. 625 ЦК України не підлягають до задоволення з огляду на наступне. 
Суд зазначає, що позивач у договорі не зазначив та не надав доказів наявності переліку додаткових та супутніх послуг Кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням кредиту, які надаються відповідачу за які встановлена комісія за надання кредиту та обслуговування, тому, суд вважає, що положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати комісію є нікчемними відповідно до частини першої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» (подібні висновки викладені у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 06.11.2023 по справі №204/224/21).
Тому, вимоги про стягнення комісії є протиправними.
В період дії воєнного стану, в силу вимог пункту 18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України не може нараховуватися та підлягають списанню суми передбачені статтею 625 цього Кодексу, а також неустойка (штраф, пеня) за таке кредитного зобов`язання.
Зміни у пункт 18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України щодо всіх кредитних договорів, в тому числі і споживчих, не вносилися та є чинними.
Відтак, вимоги про стягнення заборгованості за ст. 625 ЦК України не підлягають до задоволення.
З врахуванням того, що з відповідачу не мала б нараховуватись комісія та проценти за ст. 625 ЦК України, також не мали б такі платежі з оплат здійснених ОСОБА_1 зараховуватись на комісію та відсотки за ст. 625 ЦК України, з відповідача в користь позивача слід стягнути 98560грн. заборгованості (118360 грн.(тіло кредиту та проценти за користування кредитом) – 19800грн. – сплачена сума тілі та процентів відповідачем). 
На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд покладає судовий збір на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
129360 грн х 100 / 98560 грн = 76% (розмір задоволених позовних вимог);
2 662,40 грн х 76 % = 2023грн. (розмір судового збору, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача).
Керуючись ст. ст. 141, 264, 265, 279, 280 ЦПК України, суд-
УХВАЛИВ:
Позов задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» заборгованість в розмірі 98560грн.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» судовий збір в розмірі 2023 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте Теребовлянським районним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: ТОВ «Бізнес Позика», код ЄДРПОУ:41084239 адреса місцезнаходження: бульва Лесі Українки, будинок 26 офіс 411 м. Київ, 01133.
Відповідач:  ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Суддя Теребовлянського районного суду  І.Б. Марціцка
Тернопільської області