Дата документу 02.09.2026 | Справа № 554/4868/26
| Провадження № 2-а/554/85/2026

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02.09.2026 року м. Полтава
Шевченківський районний суд міста Полтави у складі:
головуючої судді — Материнко М.О.,
за участю секретаря судового засідання Давидовської Ю.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Полтаві в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору — Головний сервісний центр МВС, про тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами під час мобілізації, —
В С Т А Н О В И В:
Позивач — ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі — ІНФОРМАЦІЯ_3 ) через підсистему «Електронний суд» звернувся до Шевченківського районного суду м. Полтави з адміністративним позовом до ОСОБА_1 (далі — відповідач, ОСОБА_1 ), залучивши до участі у справі як третю особу Головний сервісний центр МВС, про застосування до ОСОБА_1 тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами під час мобілізації на строк до виконання або відкликання вимоги ІНФОРМАЦІЯ_4 про виконання обов`язку (обов`язків) військовозобов`язаним, резервістом № 1 від 10 лютого 2026 року.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_6 . 25.12.2025 року засобами поштового зв`язку на зареєстровану адресу відповідача направлено повістку № 6253873 про виклик на 04.01.2026 року для уточнення облікових даних, яка повернулася 02.01.2026 року з позначкою поштового оператора «одержувач відсутній за вказаною адресою». У зв`язку з неявкою відповідача 12.01.2026 року сформовано електронне звернення до органу поліції про його доставлення, однак 13.02.2026 року отримано відповідь Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області № 3304/4 про неможливість здійснення затримання та доставлення через невстановлення місця знаходження особи.
10.02.2026 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 сформовано вимогу № 1 про виконання обов`язку військовозобов`язаним, яку цього ж дня направлено поштою на адресу зареєстрованого місця проживання відповідача. Рекомендоване поштове відправлення повернулося до відправника 28.02.2026 року з відміткою пошти: «закінчення встановленого терміну зберігання». Позивач вважає зазначену вимогу врученою 28.02.2026 року, а оскільки відповідач протягом 10 календарних днів добровільно її не виконав, позивач на підставі ст. 27 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та ст. 283-2 КАС України звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Полтави від 22 червня 2026 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.
Представник позивача у позовній заяві просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином у порядку, встановленому КАС України. Відзиву на позов або клопотань про відкладення судового розгляду від відповідача до суду не надходило.
25 червня 2026 року через систему «Електронний суд» від представника третьої особи — Головного сервісного центру МВС (Горбатко В.В.) надійшли письмові додаткові пояснення у справі, в яких третя особа зазначила, що згідно з даними Єдиного державного реєстру МВС наявні відомості про видачу посвідчення водія громадянину ОСОБА_1 . Водночас третя особа підкреслила, що відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження» застосування тимчасового обмеження у праві керування транспортним засобом під час мобілізації здійснюється виключно органами державної виконавчої служби та Національної поліції України. Сервісні центри МВС не наділені повноваженнями щодо внесення до інформаційних баз даних відміток про застосування чи припинення такого обмеження, а лише здійснюють перевірку відповідних обмежень при наданні адміністративних послуг (обміні посвідчення, складенні іспитів тощо). Представник третьої особи просила суд прийняти законне та обґрунтоване рішення з урахуванням наданих пояснень та провести розгляд справи за відсутності представника ГСЦ МВС.
Відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши письмові докази, всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи та оцінивши їх у сукупності відповідно до вимог статті 90 КАС України, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Особливості судового розгляду справ за адміністративними позовами територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки про тимчасове обмеження громадян України у праві керування транспортним засобом під час мобілізації встановлені статтею 283-2 Кодексу адміністративного судочинства України та статтею 27 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-XII (далі — Закон № 3543-XII).
Згідно з частиною першою статті 27 Закону № 3543-XII у разі невиконання під час мобілізації громадянином обов`язків, передбачених частинами першою, третьою статті 22 цього Закону, та вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, керівник ТЦК та СП звертається до органів поліції щодо здійснення адміністративного затримання та доставлення такого громадянина до ТЦК та СП.
Частиною другою статті 27 Закону № 3543-XII визначено, що у разі отримання письмової відповіді про неможливість здійснити адміністративне затримання та доставлення громадянина керівник ТЦК та СП протягом 5 днів надсилає такому громадянину в паперовій формі засобами поштового зв`язку рекомендованим листом з повідомленням про вручення вимогу про виконання обов`язку (обов`язків) військовозобов`язаним, резервістом (далі — вимога).
Порядок вручення вимоги чітко регламентований частиною третьою статті 27 Закону № 3543-XII, якою закріплено, що днем вручення вимоги є:
1.день вручення вимоги під розписку засобами поштового зв`язку; 
2.день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати вимогу чи відмітки про неможливість вручення вимоги особі з інших причин за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки; 
3.день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати вимогу чи відмітки про неможливість вручення вимоги особі з інших причин за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси. 
Як встановлено судом під час дослідження копії поштового повідомлення (штрихкодовий ідентифікатор № 3600700192561), направлена ІНФОРМАЦІЯ_3 на адресу відповідача вимога № 1 від 10.02.2026 року не була вручена ОСОБА_1 та повернута підприємством поштового зв`язку відправнику 28.02.2026 року з відміткою: «закінчення встановленого терміну зберігання».
Суд наголошує, що вказана поштова відмітка («закінчення встановленого терміну зберігання») не є тотожною прямо визначеним частиною третьою статті 27 Закону № 3543-XII відміткам про: «відмову отримати вимогу» або «неможливість вручення вимоги особі з інших причин» (як-от відсутність особи за адресою, смерть, виїзд тощо).
Відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку відмітка «закінчення встановленого терміну зберігання» лише фіксує той факт, що адресат не з`явився до поштового відділення за отриманням кореспонденції протягом визначеного періоду. Вона не підтверджує ні відмову адресата від отримання документа, ні факт неможливості вручення листа безпосередньо за адресою зареєстрованого місця проживання.
Чинне законодавство України не передбачає можливості розширеного тлумачення процесуальних норм, що регулюють підстави обмеження конституційних прав громадян. Оскільки повернення листа за закінченням терміну зберігання не включено законодавцем до вичерпного переліку юридичних фактів, які презюмують вручення вимоги, ствердження позивача про те, що вимога вважається врученою 28.02.2026 року, є юридично та фактично безпідставним.
Відповідно до частини дев`ятої статті 283-2 КАС України суд відмовляє у задоволенні вимог щодо тимчасового обмеження у праві керування транспортним засобом, зокрема, у разі недоведення позивачем наявності передбачених законом підстав для пред`явлення таких вимог або неподання належних доказів на підтвердження дотримання встановленої процедури.
Окрім того, суд враховує положення частини другої статті 283-2 КАС України, відповідно до якої позовна заява подається до суду першої інстанції протягом 30 днів з дня виникнення підстав, що дають територіальному центру комплектування та соціальної підтримки право на пред`явлення таких вимог.
Згідно з частиною четвертою статті 27 Закону № 3543-XII право на звернення до суду з відповідним позовом виникає виключно у разі, якщо громадянин добровільно протягом 10 календарних днів з дня вручення вимоги не виконав зазначеного у ній обов`язку.
Позивач помилково вважав днем вручення вимоги 28 лютого 2026 року. Навіть виходячи з розрахунку самого позивача, 10-денний строк добровільного виконання сплив 10 березня 2026 року, отже 30-денний строк на подання позову розпочався 11 березня 2026 року. Натомість позов до суду було подано лише 03 квітня 2026 року.
Суд також бере до уваги пояснення третьої особи — Головного сервісного центру МВС щодо того, що примусове виконання рішень про тимчасове обмеження у праві керування транспортом покладено законом на органи державної виконавчої служби та Національної поліції, а сервісні центри МВС не здійснюють застосування чи виконання цього заходу.
Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах суб`єкт владних повноважень зобов`язаний довести правомірність своїх дій та рішень належними, допустимими і достовірними доказами.
Застосування тимчасового обмеження особи у праві керування транспортними засобами становить суттєве втручання у її права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод. Такий примусовий захід може бути застосований виключно за умови беззаперечного дотримання органом військового управління всіх стадій досудової процедури: вручення повістки, неможливості доставлення поліцією, належного вручення вимоги ТЦК та спливу встановленого строку на її добровільне виконання.
З огляду на те, що позивачем не доведено факт вручення ОСОБА_1 вимоги № 1 від 10.02.2026 року у порядку та спосіб, визначені частиною третьою статті 27 Закону № 3543-XII, обов`язкові умови для застосування судового обмеження відсутні.
За таких обставин позовні вимоги ІНФОРМАЦІЯ_4 є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
Судові витрати відповідно до статті 139 КАС України компенсації за рахунок відповідача не підлягають.
Керуючись статтями 2, 6–10, 77, 90, 139, 229, 241–246, 250, 255, 283-2, 295 КАС України, суд, —
В И Р І Ш И В:
У задоволенні адміністративного позову ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору — Головний сервісний центр МВС, про тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами під час мобілізації — відмовити повністю.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня його складення (проголошення).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи:
Позивач: ІНФОРМАЦІЯ_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 .
Третя особа: Головний сервісний центр МВС, код ЄДРПОУ 40109173, місцезнаходження: 04052, м. Київ, вул. Лук`янівська, буд. 62.

Суддя М.О. Материнко