Справа № 490/551/26
н\п 2/490/1951/2026

Центральний районний суд м. Миколаєва

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2026 року        м. Миколаїв
Центральний районний суд міста Миколаєва
у складі головуючого судді Шолох Л.М.,
за участі секретаря судового засідання Шведюк Д.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду в Миколаївській області до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених сум пенсії, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2026 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшов означений позов, у якому Головне управління Пенсійного фонду в Миколаївській області просило суд ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на свою користь надміру виплачену пенсію за період з 17.05.2024 року по 31.07.2025 року у розмірі 341 964,19 грн, а також стягнути судовіі витрати.
Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що ОСОБА_1 перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Миколаївській області та отримував пенсію по інвалідності, призначену відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон №1058).
17.05.2024 Відповідач звернувся до Головного управління із заявою про призначення пенсії по інвалідності. До заяви Відповідачем було надано, зокрема, виписку з акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ № 517855, виданою 01.05.2024 терміном по 01.05.2025. 
Відповідачу було призначено пенсію по інвалідності з 01.05.2024 по 30.04.2025, розмір пенсії склав 23610,00 грн, що підтверджується 
Рішенням про призначення пенсії від 10.06.2024 № 143250019771. Рішенням від 16.04.2025 № 143250019771 ОСОБА_1 було подовжено пенсію по інвалідності на період дії воєнного стану, на період з 01.05.2025 по 09.11.2025 року.
Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 03.12.2024 року № 2022 права та обов`язки ЦОФСО покладено на державну установу «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України». Зазначеним наказом затверджено Положення про Центр оцінювання функціонального стану особи. 
Згідно норм статті 27 Закону №2262 державною установою «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» передано інформацію про скасування рішень медикосоціальних експертних комісій за результатами перевірки обґрунтованості рішень експертними командами ЦОФСО. 
Актом приймання-передачі Витягів з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи від 30.07.2025 № 775 Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медикосоціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» надійшов Витяг від 16.07.2025 № ЦО-18125 про не визнання Відповідача інвалідом з 24.04.2024 року. 
На підставі вищезазначеного, ОСОБА_1 припинено виплату пенсії по інвалідності у зв`язку із скасуванням рішення медико-соціальної експертної комісії щодо встановлення інвалідності за результатами перевірки обґрунтованості рішень, прийнятих під час оцінювання та/або прийнятих медико-соціальними експертними комісіями, у зв`язку з чим утворилася переплата надміру виплаченої пенсії по інвалідності за період з 17.05.2024 року по 31.07.2025 року у сумі 341 964,19 грн.
Листом від 15.08.2025 №1400-0403-8/69917 відповідача було повідомлено про необхідність повернути на розрахунковий рахунок Головного управління надміру виплачену суму пенсії в розмірі 341 964,19 грн. Однак відповідач в добровільному порядку кошти на рахунок управління не повернув, відтак розмір надміру виплаченої пенсії станом на дату подання позовної заяви складає 341 964,19 грн.
Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 29.01.026 року справу прийнято до свого провадження суддею Шолох Л.М. та призначено її до розгляду у порядку загального позовного провадження.
20.02.2026 року від ОСОБА_1 до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якій відповідач зазначає, що вимоги позову є необґрунтованими та безпідставними, у зв`язку з чим просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
Ухвалою суду від 17.03.2026 року закрито підготовче провадження у справі і призначено її до розгляду по суті.
У судове засідання сторони не з`явилися з невідомих суду причин. Від представника позивача до суду надійшла заява, в якій він просить провести розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідачем до суду також надіслано заяву, у якій ОСОБА_1 просить розглядати справу без його участі, у задоволенні позову відмовити у зв`язку із відсутністю умислу в його діях.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутністю сторін у справі.
Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити з таких підстав.
Згідно зі ст. 1 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Відповідно до ст. 9 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.
Строки виплати пенсії по інвалідності в разі зміни групи інвалідності або відновлення працездатності визначені ст. 35 Закону, зокрема, у разі визнання особи, яка пройшла повторний огляд здоровою, пенсія виплачується до кінця місяця, по який встановлено інвалідність.
Відповідно до ч.1 ст. 32 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (надалі Закон №1058), особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, зокрема, залежно від групи інвалідності.
Статтею 34 Закону №1058 визначено, що пенсія по інвалідності призначається на весь строк встановлення інвалідності. 
Згідно зі ст. 35 Закону №1058, у разі якщо особа не з`явилася в органи медико-соціальної експертизи на повторний огляд у визначений для цього строк, виплата пенсії по інвалідності зупиняється з першого числа місяця, наступного за місяцем, у якому вона мала з`явитися на повторний огляд.
Органи медико-соціальної експертизи зобов`язані повідомити територіальні органи Пенсійного фонду в порядку, встановленому законодавством, про результати повторного огляду осіб, яким призначена пенсія по інвалідності, та про нез`явлення цих осіб на зазначений огляд.
Відповідно до ст. 45 Закону №1058, пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебував на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області та отримував пенсію по інвалідності ІІ групи відповідно до Закону № 1058, що призначена за його заявою від 17.05.2024 року. До заяви було надано, зокрема, виписку з акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ №517855, виданою 24.04.2024 року терміном по 01.05.2025 року.
Відповідачу було призначено пенсію по інвалідності з 17.05.2024 року, що підтверджується рішенням про призначення пенсії від 04.06.2024 та складала 23 610,00 грн.
Рішенням про перерахунок пенсії від 11.04.2025 року відповідачу призначено пенсію з 01.05.2025 року в розмірі 23 610,00 грн.
З 1 січня 2025 року експертиза щодо встановлення інвалідності відповідно до законодавства для повнолітніх осіб проводиться експертними командами з оцінювання повсякденного функціонування особи, сформованими відповідно до Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.11.2024 №1338 «Деякі питання запровадження оцінювання повсякденного функціонування особи» . Вказаною постановою затверджені: Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи; Порядок проведення оцінювання повсякденного функціонування особи; Критерії направлення на проведення оцінювання повсякденного функціонування особи; Порядок функціонування електронної системи щодо оцінювання повсякденного функціонування особи; Критерії встановлення інвалідності.
Відповідно до пункту 3 Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи експертні команди формуються з метою організації та проведення оцінювання повсякденного функціонування особи (далі оцінювання) відповідно до Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи та критеріїв направлення на проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затверджених Постановою № 1338. Пунктом 6 Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи передбачено, що оцінювання проводиться: Центром оцінювання функціонального стану особи (далі - ЦОФСО); експертними командами, сформованими на базі закладів охорони здоров`я. Відповідно до пункту 7 Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи права та обов`язки ЦОФСО за рішенням МОЗ покладаються на підприємство, установу або організацію, що належить до сфери управління МОЗ, та має ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики.
Пунктом 10 Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи визначено, що рішення про встановлення інвалідності, прийняті до набрання чинності цієї постанови переглядаються ЦОФСО з дотриманням вимог, встановлених цим Порядком.
Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 03.12.2024 року № 2022 права та обов`язки ЦОФСО покладено на державну установу «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України». Зазначеним наказом затверджено Положення про Центр оцінювання функціонального стану особи. Згідно норм статті 35 Закону №1058 державною установою Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України передано інформацію про скасування рішень медико-соціальних експертних комісій за результатами перевірки обґрунтованості рішень експертними командами ЦОФСО.
Згідно витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи від 16.07.2025 № ЦО 18125 ОСОБА_1 не визнано особою з інвалідністю з 24.04.2024 року.
З матеріалів справи також слідує, що витяг Центру оцінювання функціонального стану особи (ЦОФСО) щодо рішення відносно ОСОБА_1 про не визнання відповідача особою з інвалідністю, яке прийнято лише 16.07.2025 року та передано ГУ ПФУ актом №775 від 30.07.2025 року - 05.08.2025 року.
Як зазначає позивач, оскільки, експертною командою ЦОФСО відповідача не визнано особою з інвалідністю, тому підстава виплати відповідачу пенсії по інвалідності з моменту скасування статусу особи з інвалідністю відсутня.
На підставі вищезазначеного, утворилась переплата пенсії в сумі 341 964,19 грн за період з 17.05.2024 року по 31.017.2025 року, про що ОСОБА_1 було повідомлено листом від 15.08.2025 року №1400-0403-8/69917 та запропоновано повернути надміру виплачені кошти.
Станом на час звернення позивача до суду вказані кошти відповідачем не повернуті.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України,завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
За змістом частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.
Стаття 1215 ЦК України встановлює випадки, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню.
Так, зокрема, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача (частина перша статті 1215 ЦК України).
Згідно зі ст. 50 Закону № 1058, суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.
Відповідно до п. 3 Порядку повернення сум пенсій, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсій, що є безнадійними, до стягнення, затвердженого постановою Правління Пенсійного Фонду України №6-4 від 21 березня 2003 року із змінами, суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Відтак, ст. 50 Закону № 1058 встановлено дві підстави для повернення пенсіонером сплачених йому пенсійних виплат: коли має місце зловживання з боку самого пенсіонера, який надав недостовірні дані, що впливають на призначення пенсії; або коли такі дані були наданні страхувальником.
Зловживанням є умисні протиправні дії пенсіонера, спрямовані на безпідставне отримання пенсій, або отримання пенсії у більшому, ніж визначено законом, розмірі.
Згідно зі ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі – Закон № 1788-ХІІ), суми пенсії, над міру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. У разі припинення виплати пенсії (внаслідок відновлення здоров`я тощо) до повного погашення заборгованості решта заборгованості стягується в судовому порядку.
Зловживанням збоку пенсіонера в розумінні ч.1 ст. 103 Закону № 1788-ХІІ є, зокрема, подання ним документів з явно неправильними відомостями, про які йому було достовірно відомо.
Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 25 жовтня 2016 року у справі № 686/26486/14-а та постановах Верховного Суду від 25 вересня 2018 року у справі № 340/644/15-а та від 21 лютого 2020 року у справі № 173/424/17(2-а/173/41/2017).
Отже, для правильного вирішення питання про утримання надміру сплачених сум пенсії орган, що уповноважений призначати пенсії, має достеменно встановити, що факт переплати пенсії, що враховуються при її обчисленні, відбувся у зв`язку із поданням пенсіонером завідомо недостовірних відомостей.
Оцінюючи докази, що свідчать про можливе зловживання, суду слід виходити з презумпції дійсності документів, наданих для призначення/перерахунку пенсії, та презумпції добросовісності заявника. Ці презумпції може бути спростовано на підставі доказів, що доводять умисел заявника на отримання пенсії без законних для цього підстав.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №753/15556/15-ц та постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі №607/4570/17-ц зазначено, що: «правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум».
Суд зазначає, що обов`язок довести недобросовісність набувача грошових сум, зазначених у п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України, покладається на сторону, яка вимагає повернення цих коштів.
Отже, закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача.
Вказаний перелік підстав для утримання надміру виплачених сум пенсії є вичерпним, а отже можливості для прийняття рішення про стягнення сум переплати у випадку неправильного обчислення розміру пенсії працівником пенсійного органу чи у зв`язку з автоматизованою помилкою, законодавством не передбачено. При цьому, обов`язок довести недобросовісність набувача грошових сум, зазначених у ч. 1 вищевказаної статті, покладається на сторону, яка вимагає повернення цих коштів.
Відповідно до постанови Верховного Суду від 16.06.2020 року в справі №756/6984/16-а обов`язковою умовою для стягнення надміру виплачених пенсій є допущення зловживань з боку пенсіонера, однак вказані суми не можуть бути стягнуті у випадку призначення пенсії на підставі недостовірних даних, формування яких не залежить від пенсіонера - в такому разі суми зайво виплаченої пенсії стягуються зі страхувальника. При цьому, оцінюючи докази, що свідчать про можливе зловживання, судам слід виходити з презумпції дійсності документів, наданих для призначення/перерахунку пенсії, та презумпції добросовісності заявника. Ці презумпції може бути спростовано на підставі доказів, що доводять умисел заявника на отримання пенсії без законних для цього підстав.
Водночас, положеннями п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України визначено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.
Виходячи із аналізу ст. 1215 ЦК України обов`язок довести наявність рахункової помилки або недобросовісність набувача грошових сум, зазначених у ч. 1 вказаної статті, покладається на сторону, яка вимагає повернення цих коштів.
За змістом ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.
Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказів, які б свідчили про рахункову помилку з боку Управління ПФУ, чи надання відповідачем завідомо неправдивих даних або підроблених документів, які стали підставою для переплати пенсії, а також зловживань з боку відповідача при отриманні пенсії, позивачем не надано.
Так, при зверненні з заявою про призначення пенсії, відповідачем було надано увесь необхідний перелік документів, зокрема документ про встановлення відповідачу другої групи інвалідності .
Позивачем не надано жодних документів щодо підстав скасування групи інвалідності. Доказів, що відповідачем, були подані до органу МСЕК завідомо неправдиві дані або підроблені документи - суду не надано.
Позивачем не зазначено і про жодні зловживання з боку відповідача при отриманні пенсії.
Отже, позивачем не доведено факт зловживань з боку відповідача, його винуватості чи недобросовісності щодо надання недостовірних даних та отримання переплати пенсії.
Позивач не надав доказів щодо факту недобросовісного набуття відповідачем отриманих коштів, які є пенсійною виплатою, призначеною управлінням Пенсійного фонду України.
Матеріалами справи встановлено, що нарахування пенсії проведено позивачем добровільно, за відсутності рахункової помилки, та за відсутності недобросовісності з боку набувача, у зв`язку із чим до даних правовідносин підлягають застосуванню положення статті 1215 ЦК України, за якою зазначені кошти поверненню не підлягають.
Отже, без встановлення фактів недобросовісної поведінки відповідача, та наявності рахункової помилки при виплаті пенсії, відсутні підстави для стягнення з відповідача надмірно виплаченої суми пенсії.
В пункті 71 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» від 20.10.2011 зазначено, що ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.
Аналогічний висновок також міститься у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки», у справі «Ґаші проти Хорватії» та у справі «Трґо проти Хорватії» (постанова Верховного Суду від 05.02.2018 у справі № 556/1231/17).
Таким чином, судом встановлено, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що прийняття рішення про призначення пенсії та сам факт здійснення надміру виплаченої пенсії, здійснено внаслідок поведінки відповідача, яка б містила ознаки зловживань чи за своїм характером була недобросовісною, а відтак виплачені пенсійні виплати не підлягають поверненню.
За такого, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необгрунтованими та не підлягають задоволенню.
Згідно ст. 141 ЦПК України судові витрати не підлягають відшкодуванню.
Керуючись статтями 12, 13, 79, 81, 141, 259-265, 273 ЦПК України, суд –

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду в Миколаївській області до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених сум пенсії - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене шляхом подання до Миколаївського апеляційного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту. 

Суддя           Л.М. Шолох