Справа № 161/7255/26 
Провадження № 3/161/2163/26 

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Луцьк   16 липня 2026 року 
Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі:
головуючого судді Присяжнюк Л.М.,
за участю секретаря судового засідання Ващук В.В.,
особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,
потерпілої ОСОБА_2 (в режимі відеоконференції),
розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, відносно  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого,
за ч.1 та ч.2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-
В С Т А Н О В И В:
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВБА №207338 від 29.03.2026 року, ОСОБА_1 29.03.2026 близько 12:00 год. за адресою: АДРЕСА_2 , у палаті №515 вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно доньки – ОСОБА_2 , що виражалось у словесних образах, залякуваннях та завданні декількох ударів по обличчю, внаслідок чого могла бути завдана шкода психологічному та фізичному здоров`ю потерпілої.
Такі дії ОСОБА_1 працівниками поліції кваліфіковано за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВБА №207339 від 29.03.2026 року, ОСОБА_1 29.03.2026 близько 12:00 год. за адресою: АДРЕСА_2 , у палаті №515 вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно доньки – ОСОБА_2 , у присутності малолітньої дитини ОСОБА_3 , що виражалось у словесних образах, залякуваннях та завданні декількох ударів по обличчю, внаслідок чого могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю потерпілого.
Такі дії ОСОБА_1 працівниками поліції кваліфіковано за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.
В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав, пояснив, що в лікарні під час розмови з донькою зробив їй зауваження, на що остання відреагувала ненормативною лексикою та почала розмахувати руками, через що взяв та почав тримати її за руки, однак жодних дій, які б свідчили про вчинення насильства щодо ОСОБА_2 він не вчиняв.
Потерпіла ОСОБА_2 в судовому засіданні просила притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, пояснила, що приїхала до лікарні відвідати свого брата й, перебуваючи у палаті, між нею та батьком виникла суперечка, в ході якої батько почав її словесно ображати, заламувати руки та завдав декількох ударів по обличчю, через що дуже злякалася. 
Потерпілий ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що сестра перша почала ображати тата й на його запитання, чому вона не приїжджає додому почала замахуватися і бити його.
На підставі вимог ст. 36 КУпАП, дані матеріали підлягають об`єднанню в одне провадження.
Заслухавши пояснення особи, щодо якої ставиться питання про притягнення до адміністративної відповідальності, потерпілих, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків.
Диспозиція ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.
Частиною 2 ст. 173-2 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за діяння, передбачені частиною першою цієї статті, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи.
Статтею 1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» закріплено зазначення термінів, які вживаються у даному Законі.
Домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Із наведеного слідує, що обов`язковою ознакою психологічного насильства є дії кривдника, наслідком яких стали побоювання постраждалої особи за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди її психічному здоров`ю.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, речовими доказами тощо.
Так, вина ОСОБА_1 у вчинені вказаних правопорушень підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема, протоколами про адміністративне правопорушення серії ВБА №207338 від 29.03.2026 року та серії ВБА №207339 від 29.03.2026 року, терміновими заборонними приписами серії ЕТ №109230 та серії ЕТ №109231, рапортом, заявою ОСОБА_2 , письмовими поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , формами оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, наданими фотокопіями зі слідами побоїв та іншими матеріалами справи.
Об`єктивних підстав ставити під сумнів досліджені судом докази, які надані органом, що склав протокол про адміністративне правопорушення, у суду немає, усі вищевказані докази у своїй сукупності в повній мірі узгоджуються між собою.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.
Призначаючи адміністративне стягнення, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки, наслідки вчинених правопорушень, дані про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Обставин, які пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 суд не вбачає.
А тому, приймаючи до уваги характер вчинених правопорушень, дані про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд вважає доцільним застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу.
Вказана міра адміністративного стягнення буде необхідною і достатньою для попередження особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, в скоєнні нових адміністративних правопорушень.
Відповідно до ч. 5 ст. 283 КУпАП постанова суду про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 173 - 2 і 173 - 6 цього Кодексу, повинна містити обґрунтування необхідності або відсутності необхідності направлення порушника на проходження програми для особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, відповідно до статті 39 - 1цього Кодексу.
Суд вважає, що у даній справі відсутня необхідність направлення ОСОБА_1 на проходження програми для особи, яка вчинила домашнє насильство, що передбачено ст. 39-1 КУпАП, оскільки таке правопорушення вчинено вперше і накладення штрафу при притягненні особи да адміністративної відповідальності на теперішній час буде достатнім для досягнення виховного ефекту.
Згідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
З урахуванням зазначеного та керуючись ст.ст. 33, 34, 35, 36, 401, ч. 2 ст.173-2, 245, 256, 265, 280, 294 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 (двадцяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста) гривень.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-2 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 30 (тридцяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень.
На підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП накласти на  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1  остаточне стягнення в межах санкції, встановленої за ч.2 ст.173-2 КУпАП у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 30 (тридцяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень.
Відповідно до частини 1 статті 307, частини 2 статті 308 КУпАП у разі несплати штрафу пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови, а в разі оскарження такої постанови - пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення, при здійсненні примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення стягується подвійний розмір штрафу 1020 (тисяча двадцять) гривень.
Стягнути з  ОСОБА_1  в дохід держави судовий збір в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн 60 коп.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Апеляційна скарга подається до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області.
Повний текст складено 20.07.2026.

Суддя Луцького міськрайонного суду
Волинської області        Людмила ПРИСЯЖНЮК