Придніпровський районний суд м.Черкаси    
Справа № 711/4540/26
Номер провадження2/711/2774/26

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2026 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого – судді Кондрацької Н.М.
за участю секретаря Мелещенко О.В., 
позивача ОСОБА_1 
представника відповідача ОСОБА_2 , 
представника третьої особи Ярош С.В.
розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі Черкаської обласної прокуратури, третьої особи Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, -

встановив:

До Придніпровського районного суду м. Черкаси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Держави України в особі Черкаської обласної прокуратури, третьої особи Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди. У заяві зазначає, що досудове розслідування та судовий розгляд відносно ОСОБА_1 проводились в межах кримінального провадження N?12019250150001111 від 30.11.2019 за ч.2 ст. 125 КК України.
15.02.2021 ОСОБА_1 було повідомлено про підозру за ч.2 ст. 125 КК України.
За такою кваліфікацією обвинувальний акт відносно ОСОБА_1 був направлений до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області для розгляду по суті.
Під час судового розгляду прокурором змінено ОСОБА_1 обвинувачення зі ч.2 ст. 125 КК України на ч.1 ст. 126 КК України, згідно якого вона 16.11.2019 близько 11 години на території садівничого товариства «Славутич» умисно нанесла потерпілому ОСОБА_3 побої, які виразились в нанесенні двох ударів по голові потерпілого папером білого кольору формату А4 згорнутим у форму трубки, чим завдала фізичного болю потерпілому і не спричинила тілесних ушкоджень.
Тобто відповідач обвинувачував позивача ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КК України, як умисне завдання побоїв, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.
Згідно вироку Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 12.04.2024 ОСОБА_4 визнана невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КК України та виправдана за недоведеністю наявності в її діянні складу кримінального правопорушення.
Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 26.03.2026 вищевказаний вирок залишено без змін.
Таким чином ОСОБА_1 має право на відшкодування моральної шкоди, завданої їй незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування і прокуратури, так як незаконне повідомлення позивачу ОСОБА_1 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, а в подальшому незаконне обвинувачення її в суді є безумовно психотравмуючою проблемою, що спричинила психоемоційний стрес.
Незаконне притягнення ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності, яке тривало упродовж значного часу на стадіях досудового розслідування та судового розгляду, тобто з 15.02.2021 (дата повідомлення про підозру) і до 26.03.2026 (дата набрання виправдувального вирку законної сили), тобто 61 місяць 10 днів, спричинило їй істотну моральну шкоду, що проявилась у глибоких та тривалих душевних стражданнях, порушенні звичного способу життя, підриві психоемоційного стану та соціальних зв?язків.
Упродовж усього періоду кримінального переслідування ОСОБА_1 перебувала у стані постійної психологічної напруги, страху за власну свободу, репутацію та майбутнє, відчувала приниження честі й гідності, безпорадність перед діями правоохоронних органів та невизначеність щодо результату провадження.
Тривале перебування у статусі підозрюваного та обвинуваченого супроводжувалося постійним очікуванням негативних наслідків, що призводило до емоційного виснаження, порушення сну, тривожних станів та нервового перенапруження.
Довготривале досудове розслідування та судовий розгляд істотно обмежили ОСОБА_1 можливість вести нормальне особисте та професійне життя.
Позивач була змушена регулярно з?являтися до слідчих органів та суду, змінювати плани, пояснювати свій процесуальний статус близьким, колегам та оточенню, що негативно вплинуло на її ділову репутацію, соціальні контакти та самооцінку. Сам факт кримінального переслідування створював у суспільстві стійке негативне ставлення до неї як до особи, яка нібито вчинила злочин незалежно від подальшого виправдання.
Відновлення порушених прав відбулося лише після численних судових засідань та подальшого виправдання, однак пережиті страждання, втрачений спокій, зіпсовані соціальні зв?язки та підірвана довіра до органів державної влади не можуть бути усунуті повністю.
Законодавець визначив мінімальний розмір моральної шкоди, виходячи з установленого законодавством розміру заробітної плати на момент розгляду справи судом, за кожен місяць перебування під слідством і судом. Таким чином, внаслідок повідомлення про підозру та досудового розслідування позивачу було завдано моральної шкоди, право на відшкодування якої вона набула на підставі набрання законної сили виправдувального вироку суду відносно неї.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» N? 4695-IX від 03.12.2025 установлено з 1 січня 2026 року мінімальну заробітну плату у місячному розмірі - 8647 гривень.
Оскільки ОСОБА_1 перебувала під слідством та судом з 15.02.2021 (дата повідомлення про підозру) і до 26.03.2026 (дата набрання виправдувального вирку законної сили), тобто 61 місяць 10 днів, то розмір відшкодування моральної шкоди становить: 61 міс. х 8647 грн. = 527 467 грн.;
8647 грн. : 30 днів = 288,24 грн. (розмір моральної шкоди за один день); 288,24 грн. х 10 днів = 2882,40 грн. Всього: 527 467 грн. + 2882 грн. = 530 349 грн.
Таким чином, виправдана ОСОБА_4 має право на відшкодування моральної шкоди в силу положень Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» в розмірі 530 349 грн.
Просять стягнути з Державного бюджету України в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 530 349 грн.
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси вуд.04.05.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.
Представник Черкаської обласної прокуратури Кващук А.М. через систему Електронний суд звернулась до суду з відзивом на позовну заяву, у якому зазначає, що у кримінальному провадженні від 30.11.2019 № 12019250150001111 за ч. 1 ст. 126 КК України щодо ОСОБА_1 установлено наступне. Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_1 16.11.2019 на території об`єднаного садівничого товариства «Славутич» в с. Коробівка Золотоніського району на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин нанесла потерпілому ОСОБА_3 побої, які виразилися в нанесенні двох ударів по голові папером білого кольору формату А4, згорнутим у форму трубки, який ОСОБА_1 тримала в правій руці, чим завдала фізичного болю потерпілому та не спричинила тілесних ушкоджень. Досудове розслідування у кримінальному провадженні проводилося СД Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області. ОСОБА_1 15.02.2021 повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 125 КК України, з якою вона ознайомлена під підпис 09.03.2021. За результатами досудового розслідування 19.03.2021 обвинувальний акт у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 125 КК України затверджено прокурором Золотоніської окружної прокуратури Циганником А.В. та скеровано до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області. Фактів фізичного, психічного впливу, що могли привести до погіршення або позбавлення можливостей реалізації позивачем своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, душевних страждань, що потребувало від позивача додаткових зусиль в організації свого життя, інших негативних наслідків морального характеру, а також погіршення стану здоров`я в ході досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження № 12019250150001111 від 30.11.2019 щодо ОСОБА_1 не встановлено. Заяви, скарги за вказаними фактами на адресу прокуратури не надходили. У ході судового розгляду прокурором 19.09.2023 подано до суду змінений обвинувальний акт за ч. 1 ст. 126 КК України. За результатами судового розгляду вироком Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 12.04.2024, який ухвалою Черкаського апеляційного суду від 26.03.2026 залишено без змін, ОСОБА_1 виправдано за недоведеністю наявності в її діянні складу кримінального правопорушення.Ураховуючи наявність щодо позивачки виправдувального вироку Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 12.04.2024, який ухвалою Черкаського апеляційного суду від 26.03.2026 залишений без змін, яким ОСОБА_1 виправдано за недоведеністю наявності в її діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, позивачка набула право на відшкодування шкоди на підставі прямої вказівки закону.
За обставинами кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_1 15.02.2021 повідомлено про підозру, а 26.03.2026 набрав законної сили вирок Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 12.04.2024, який ухвалою Черкаського апеляційного суду від 26.03.2026 залишено без змін, яким ОСОБА_1 виправдано за недоведеністю наявності в її діянні складу кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 126 КК України, позивачка набула право на відшкодування шкоди на підставі прямої вказівки закону. Отже, ОСОБА_1 набула право на відшкодування моральної шкоди відповідно до Закону № 266/94-ВР за період з 15.02.2021 до 26.03.2026, що складає 61 місяць 10 днів.
Ураховуючи вимоги ст. 13 Закону України № 266/94-ВР, щодо розрахунку розміру відшкодування моральної шкоди, який провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом, мінімальний розмір моральної шкоди ОСОБА_1 , гарантований державою, становить 530 349,33 грн ((8647 грн х 61міс)+ (8647/30)х10)), що відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості. Оскільки позивачка просить стягнути в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду на свою користь моральну шкоду в сумі 530 349,00 грн, що не перевищує в розумінні Закону України № 266/94-ВР мінімально гарантований розмір, тому позов може бути задоволений саме у цьому розмірі.
Представником третьої особи Державної казначейської служби України Ярош С.В. до суду через Електронний суд 18.05.2026 надійшли пояснення, у яких зазначає, що як вбачається з вироку Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 12.04.2024 та ухвали Черкаського апеляційного суду від 24.03.2026 у справі № 695/938/21 Позивач обвинувачувалась у вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 Кримінального кодексу України (умисне завдання удару, побоїв або вчинення інших насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень). Потерпілий має право подати до слідчого, дізнавача, прокурора, іншої службової особи органу, уповноваженого на початок досудового розслідування, заяву про вчинення кримінального правопорушення протягом строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення певного кримінального правопорушення (ст. 478 КПК).
Необхідною умовою кримінального переслідування Позивача у формі приватного обвинувачення була заява потерпілої особи і підтримка потерпілим вказаної заяви, як на стадії досудового розслідування, так і на стадії судового розгляду кримінального провадження стосовно Позивача. Казначейство вважає, що держава в особі Черкаської обласної прокуратури не є суб`єктом правової відповідальності за незаконне притягнення Позивача до кримінальної відповідальності у формі приватного обвинувачення.
Як вбачається з матеріалів справи, Позивач просить відшкодувати шкоду за період перебування під слідством та судом з 15.02.2021 (дати винесення повідомлення Позивачу про підозру) по 26.03.2026 (дати постановлення ухвали Черкаського апеляційного суду про залишення без змін виправдувального вироку суду першої інстанції від 12.04.2024), або 5 років 1 місяць та 10 днів, загалом 61 місяць та 10 днів. Проте, як вбачається з відзиву Черкаської обласної прокуратури Позивачу повідомлення про підозру від 15.02.2021 було вручене 09.03.2021 і саме з цієї дати належить вести відлік періоду перебування під слідством і судом.
Виправдувальний вирок суду першої інстанції від 12.04.2021 набув законної сили 26.03.2026. Позивач перебував під слідством та судом з 09.03.2021 (дати повідомлення Позивачу про підозру) по 26.03.2026 (дати постановлення ухвали Черкаського апеляційного суду про залишення без змін виправдувального вироку суду першої інстанції від 12.04.2024), або 5 років та 18 днів, загалом 60 місяців та 18 днів.
Вважає, що мінімальний розмір моральної шкоди може становити 96 960,00 грн (96 000,00=1 600,00*60) + (960,00=1 600,00/30*6). У разі застосування судом мінімального розміру заробітної плати у сумі 8 647,00 грн. мінімальний розмір моральної шкоди може скласти 524 008,20 гривень (518 820,00=8 647,00*60) + 5 188,20=8 647,00/30*18), що менше від заявленої суми позовних вимог на 6 340,80 грн (530 349,00-524 008,20).
Визначена Позивачем величина моральної шкоди в розмірі 530 349,00 грн. належними чином не підтверджена та ґрунтується виключно на переконаннях Позивача.Казначейство вважає заявлену Позивачем суму моральної шкоди в розмірі 530 349,00 грн. надмірною і такою, що призведе до безпідставного збагачення Позивача за рахунок держави Україна.
Державна казначейська служба України у повному обсязі заперечує проти задоволення позовної заяви ОСОБА_1 та вважає, що у задоволенні позовних вимог належить відмовити.
Ухвалою суду від 20.05.2026 виправлено допущено описку, а саме правильно зазначено правильний статус Державної казначейської служби- третя особа.
У додаткових письмових поясненнях, які надійшли до суду через Електронний суд 22.05.2026, представник відповідача Кващук А.М. зазначає, що 13.05.2026 Черкаською обласною прокуратурою підготовлено відзив на вказану позовну заяву, у якому зазначено, що ОСОБА_1 набула право на відшкодування моральної шкоди відповідно до Закону № 266/94-ВР за період з 15.02.2021 до 26.03.2026, що складає 61 місяць 10 днів. Однак, ураховуючи, що ОСОБА_1 фактично повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 125 КК України 09.03.2021, про що свідчить її підпис у повідомленні про підозру, яке складено 15.02.2026, тому прошу суд правильним вважати, що ОСОБА_1 набула право на відшкодування моральної шкоди відповідно до Закону №266/94-ВР за період з 09.03.2021 до 26.03.2026, що складає 60 місяців 18 днів. Ураховуючи вимоги ст. 13 Закону України № 266/94-ВР, щодо розрахунку розміру відшкодування моральної шкоди, який провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом, мінімальний розмір моральної шкоди ОСОБА_1 , гарантований державою, становить 524 008,2 грн ((8647грн х 60міс)+ (8647/30)х18)), що відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості. Оскільки позивачка просить стягнути в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду на свою користь моральну шкоду в сумі 530 349,00 грн, що перевищує в розумінні Закону України № 266/94-ВР мінімально гарантований розмір, тому позов може бути задоволений частково, а саме у розмірі 524 008,2 грн. Керуючись ч. 5 ст. 174 ЦПК України, прошу приєднати додаткові пояснення до справи та вважати правильним початок періоду, з якого ОСОБА_1 набула право на відшкодування моральної шкоди відповідно до Закону № 266/94-ВР з 09.03.2021.
Позивач ОСОБА_1 28.05.2026 надіслала до суду відповідь на додаткову редакцію відзиву відповідача та зазначила, що з урахуванням постанови ВП ВС від 11.12.2019 у справі № 536/2475/14-к вважає, що дата складання письмового повідомлення про підозру, а саме 15.02.2021, є початком періоду, який нею використовується у позові про визначення моральної шкоди. 
Ухвалою суду від 03.06.2026 із занесення до протоколу судового засідання вирішено закрити підготовче судове засідання та призначити справу до судового розгляду.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги у повному обсязі та просила їх задоволити. Пояснила, що було повідомлена про підозру 15.02.2021. Кожен день протягом 6 років думала про це кримінальне провадження, у зв`язку з чим не було «якісного» життя, її нічого не радувало, вона думала, що про це усі говорять. Через такий стан почала приймати ліки, антидепресанти, але до медзакладів не зверталась, а оскільки працює фармацевтом у аптеці, то сама визначила, що їй приймати. Були випадки виклику швидкої допомоги.
Представник прокуратури згідно доручення Кващук А.М. підтримала поданий відзив та уточнила, що вважає, що період, за яким ОСОБА_1 набула право на відшкодування моральної шкоди, є з 09.03.2021 (позивач була повідомлена про підозру) та по 26.06.2023, що становить 60 місяців та 18 днів.
Представник третьої особи підтримав подані ним письмові пояснення.
У судовому засідання свідок ОСОБА_5 повідомив, що є чоловіком позивача, у шлюбі перебувають з 2011 року. З 2019 року (усього 6 років) дружина приймає ліки, плаче, не спить, мала побоювання щодо звільнення та не продовження ліцензії. Усе це було через кримінальне провадження відносно неї.
Свідок ОСОБА_6 повідомила, що позивач є її матір`ю. Через кримінальне провадження мати нервувала, у неї були істерики, хоча вони і не проживають разом, але спілкуються. Позивач приймала заспокійливі.
Заслухавши думку учасників справи, пояснення свідків, дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, об`єктивного та всебічного дослідження, суд встановив такі обставини та відповідні ним правовідносини.
Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст..5 ЦПК).
Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).
Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (ч.1 ст. 22 ЦК). Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (ч.1 ст. 23 ЦК).
Статтею 56 Конституції України кожному гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені статтями 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.
Кожен, чиї права та свободи, визнані в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження (стаття 13 Конвенції).
Відповідно до ст.1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.
Шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, підлягає відшкодуванню на підставі Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду» №266/94-ВР.
Відповідно до ст. 2 вищезазначеного Закону право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: 1) постановлення виправдувального вироку суду; 1-1) встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів; 2) закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати; 4) закриття справи про адміністративне правопорушення.
Тобто чітко визначені правові підстави відшкодування шкоди, визначальною ознакою яких є незаконність дій посадових осіб.
Згідно із положеннями ст.3 Закону №266/94-ВР у наведених у статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються): 1) заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій; 2) майно (в тому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в доход держави судом, вилучене органами досудового розслідування, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт; 3) штрафи, стягнуті на виконання вироку суду, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином; 4) суми, сплачені громадянином у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги; 5) моральна шкода.
Відповідно до ч.ч.5, 6 ст. 4 згаданого Закону, відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.
Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом (ч.3 ст. 13 згаданого Закону).
Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995р. розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи.
Рішенням Конституційного Суду України від 03.10.2001 року по справі № 1-36/2001 (справа про відшкодування шкоди державою) визначено, що відшкодування шкоди (матеріальної чи моральної), завданої фізичним особам незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадовими і службовими особами при здійсненні ними своїх повноважень, покладається саме на державу, а не на відповідні органи державної влади, тобто відшкодування шкоди в таких випадках здійснюється за рахунок держави, а не за рахунок коштів на утримання державних органів.
Відповідно до статті 2 ЦК України учасником спірних правовідносин у справі про відшкодування шкоди за рахунок держави на підставі статті 1174 ЦК України є держава Україна, а тому вона має бути відповідачем.
В судовому засіданні встановлено, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.11.2019 внесено відомості про кримінальне правопорушення № 12019250150001111 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України. 
ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України. Підозру, датовану 15.02.2021, ОСОБА_1 09.03.2021, про що свідчить її власноручний підпис.
Вироком Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 12.04.2024 ОСОБА_1 визнано невинуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України.
Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 26.03.2026 вищевказаний вирок залишено без змін.
На момент розгляду цивільної справи відомості щодо оскарження у касаційній інстанції відсутні. 
Отже, позовні вимоги щодо відшкодування позивачу моральної шкоди підлягають до задоволення.
Посилаючись на спричинену моральну шкоду, яка полягає у глибоких душевних стражданнях, порушення звичного способу життя, підриві психоемоційного стану та соціальних зав`язків, внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, неможивість вести нормальне особисте та професійне життя, тривале перебування у статусі підозрюваної та обвинуваченої, супроводжувалось постійним очікування негативних наслідків, перебування у емоційному виснаженні, тривожному стані та нервовому напруженні, позивач просить стягнути на її користь моральну шкоду в розмірі 530349 грн. (з 15.02.2021 (дата повідомлення про підозру) та по 26.03.2026 (дата набрання виправдувального вироку законної сили), що становить 61 місяць 10 днів. Розмір вирахувався позивачем з наступного: 61 міс*8647 грн.= 527467; 8674/30днів= 288,24 грн розмір моральної шкоди за 1 день; 288,24*10= 530349 грн.
При визначенні розміру моральної шкоди, завданої позивачу, суд враховує тривалість страждань позивача, глибину фізичних та душевних страждань спричинених притягненням до кримінальної відповідальності, її емоційний стан, істотності змін у житті та можливості їх відновлення, виходячи з вимог розумності і справедливості.
Згідно приписів п. 14 ч. 1 ст. 3 КПК України притягнення до кримінальної відповідальності - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.
У пунктах 1.1, 1.2 Рішення Конституційного Суду України від 27 жовтня 1999 року у справі № 1-15/99 зазначено, що кримінальна відповідальність настає з моменту набрання законної сили обвинувальним вироком суду. Притягнення до кримінальної відповідальності, як стадія кримінального переслідування, починається з моменту пред`явлення особі обвинувачення у вчиненні злочину.
Таким чином, період перебування під слідством та судом у спірних правовідносинах має бути обрахований за час, починаючи з моменту вручення позивачу письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення до набрання остаточного рішення суду у справі законної сили.
Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 було вручено повідомлення про підозру 09.03.2021, про що вона особисто зазначила на указаному процесуальному документі. Отже, позивач незаконно перебувала під слідством та судом тривалий час, а саме 60 місяців 18 днів (з 09.03.2021 – дати повідомлення про підозру у вчиненні кримінального проступку та отримання цієї підозри, по 26.03.2026 – дати постановлення ухвали Черкаського апеляційного суду про залишення без змін вироку суду першої інстанції).
Розміри мінімальної заробітної плати на 2026 рік установлено Законом України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» та становить 8647,00 гривень.
Таким чином, мінімальний законодавчо визначений розмір моральної шкоди становить 8647грн.*60 місяців18 днів = 524 008, 20 грн.
Такий розмір є законно обґрунтованим, виваженим, розумним та справедливим; він визначений за критеріями, що мають істотне значення та належать до характеру порушень, обставин справи з урахуванням критерію справедливості відшкодування.
Враховуючи вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку про стягнення з держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в загальному розмірі 524008, 20 грн.
На підставі ст.ст. 16, 1167, 1176, 1177 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 5, 12, 13, 76-83, 258 – 259, 263, 264, 265, 268, 355 ЦПК України, Закону України «Про державний бюджет на 2026 рікє», Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» суд,-

В И Р І Ш И В:
Позов ОСОБА_1 до Держави України в особі Черкаської обласної прокуратури, третьої особи Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди –задоволити частково.
Стягнути з держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючої АДРЕСА_1 ) в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування та прокуратури 524008 (п`ятсот двадцять чотири тисячі вісім) грн 20 коп.
Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Повний текст рішення виготовлено протягом десяти робочих днів – 14.07.2026.

Головуючий: | | Н.  М.  Кондрацька