| ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/47076/23 Суддя (судді) першої інстанції: Жук Р.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Компанієць І.Д., 
суддів: Єгорової Н.М., Кузмишиної О.М.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу приватного підприємства «Астор Моноліт» на рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2026 року ( головуючий суддя у 1-й інстанції - Жук Р.В.) у справі №320/47076/23 за адміністративним позовом приватного підприємства «Астор Моноліт» до Міністерства економіки України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства економіки України про відмову у видачі приватному підприємству «Астор Моноліт» висновку щодо продовження граничних строків розрахунків за операціями, що здійснюється відповідно до контракту № BVLM-AM-02 від 11.01.2023р., укладеного з «BVLM Bulgaria» LTD (Болгарія), яке затверджено Наказом Міністерства економіки України від 15.11.2023р. за № 17270;
-зобов`язати Міністерство економіки України видати приватному підприємству «Астор Моноліт» код ЄДРПОУ 35676535) висновок щодо продовження граничних строків розрахунків за операцією з імпорту 1 (одного) позиційного пристрою 3-х площинного (TES-UIT-V_644-7) та 2 (двох) позиційних пристроїв 2-х площинних (TES-IT-H_33-3) відповідно до зовнішньоекономічного контракту № BVLM-AM-02 від 11.01.2023р., укладеного з компанією-нерезидентом «BVLM Bulgaria» LTD (Болгарія), в частині здійсненої 01.02.2023р. передоплати в сумі 970 000,00 Євро на строк з 05 листопада 2023 року до 28 січня 2024 року.
В обґрунтування позову зазначив, що Наказ Міністерства економіки України від 15.11.2023р. № 17270 підлягає скасуванню, оскільки прийнятий відповідачем за наслідком застосування ним формального підходу до розгляду заяви ПП «Астор Моноліт» від 18.10.2023р. щодо продовження граничних строків розрахунків за окремими операціями з експорту та імпорту товарів, установлених Національним банком за договором (контракту) № BVLM-AM-02 від 11.01.2023р., без врахування раніше поданих ним документів, що має своїм наслідком непропорційність такого рішення.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2026 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись з рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити постанову, якою позов задовольнити в повному обсязі.
Обґрунтування апеляційної скарги.
Суд першої інстанції не застосував приписи п.3-2 Порядку №104 (не залишення відповідачем заяви ПП «Астор Моноліт» від 18.10.2023 року без руху, не направлення повідомлення з інформацією про виявлені недоліки, із посиланням на порушені вимоги Порядку, спосіб і строки усунення недоліків).
Суд першої інстанції не врахував, що відповідачем не спростовано доводи позивача про надання всіх необхідних документів, а також не з`ясовано, які ж документи разом з заявою від 18.10.2023 року про продовження граничних строків розрахунків за операцією з імпорту було подано відповідачу при її реєстрації.
Також суд першої інстанції не звернув увагу на порушення відповідачем строку розгляду заяви ПП «Астор Моноліт» від 18.10.2023 року, а також, що рішення (наказ №17270 від 15.11.2023 року) позивачу не надсилалося. Зазначені порушення призводять до правової невизначеності.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 червня 2026 року відкрито апеляційне провадження у справі, витребувана справа №320/47076/23 з Київського окружного адміністративного суду, яка надійшла 29 липня 2026 року.
Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін та зазначає про безпідставність доводів, викладених в апеляційній скарзі.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 серпня 2026 року призначено розгляд справи в порядку письмового провадження, строк розгляду справи продовжено.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.
Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.
Фактичні обставини справи.
Приватним підприємством «Астор Моноліт» подано Міністерству економіки України заяву від 14.04.2023 щодо продовження граничних строків розрахунків за операцією з імпорту 1 (одного) позиційного пристрою 3-х площинного (TES-UIT-V_644-7) та 2 (двох) позиційних пристроїв 2-х площинних (TES-IT-H_33-3) відповідно до зовнішньоекономічного контракту (договору поставки) №BVLM-AM-02 від 11.01.2023р, укладеного з «BVLM Bulgaria» LTD. (а.с.38)
До заяви долучено: копію контракту № BVLM-AM-02 від 11.01.2023; копію проформи фактури (інвойсу) № 1003 від 20.01.2023; копію платіжного доручення в іноземній валюті № 1 від 01.02.2023р.; копію листа ПП «Астор Моноліт» №04-23 від 31.05.2023 про надання додаткових документів; копію листа від 29.05.2023 виробника «Acuitas» адресовану замовнику «BVLM Bulgaria» LTD щодо збільшення строку виробництва, у зв`язку з затримкою постачання компонентів системи, з перекладом на українську мову; копію листа 30.05.2023 № 14 продавця «BVLM Bulgaria» TD адресованого покупцю ПП «Астор Моноліт» щодо збільшення строку поставки враховуючи повідомлення виробника, з перекладом на українську мову (а.с.40-47)
Наказом Міністерства економіки України від 14.06.2023 № 5500, на підставі матеріалів ПП «Астор Моноліт» від 14.04.2023 надано позивачу висновок №4432-09/2577-07 від 19.06.2023 щодо продовження граничних строків розрахунків за окремими операціями з експорту та імпорту товарів, установлених Національним банком, яким продовжено граничні строки розрахунків по договору поставки № BVLM-AM-02 від 11.01.2023 на суму 1 095 000,00 Євро з 31.07.2023 до 05.11.2023. (а.с.48)
ПП «Астор Моноліт» подано відповідачу заяву від 18.10.2023 (вх. № 07/97855-23 від 23.10.2023) з додатками щодо продовження граничних строків розрахунків за окремими операціями з експорту імпорту товарів, установлених Національним банком, у межах зовнішньоекономічного договору (контракту) № BVLM-AM-02 від 11.01.2023 (а.с.49)
До заяви долучено наступні документи: копію додатку від 04.10.2023 №1 до договору поставки № BVLM-AM-02 від 11.01.2023; копію листа компанії BVLM від; копію висновку від 14.06.2023 №5500 (а.с.86-91).
За результатом розгляду заяви ПП «Астор Моноліт» від 18.10.2023, відповідно до абз.3 п. 10 Порядку видачі висновку щодо продовження граничних строків розрахунків за окремими операціями з експорту та імпорту товарів, установлених Національним банком, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2019 № 104, Міністерство наказом від 15.11.2023 № 17270 прийняло рішення про відмову у видачі висновку позивачу.
Листом від 20.11.2023 року Міністерство економіки України повідомило позивача про прийняте рішення (наказ від 15.11.2023 №17270) про відмову у видачі висновку, а також зазначило, що товариством не надано зовнішньоекономічний договір (контракт), а також в поданому пакеті документів відсутні копії документів, що підтверджують здійснення операції з експорту (імпорту) товарів, зокрема, платіжних банківських документів, довідок банків, митних декларацій, коносаментів, транспортних документів, актів приймання-передачі товару, засвідчені у встановленому законодавством порядку. (а.с.36).
Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що позивач не подав разом з заявою від 18.10.2023 року необхідні документи, тому заява подана з порушенням вимог п.3 Порядку №104, що свідчить про відсутність підстав для скасування рішення відповідача про відмову у видачі висновку ПП «Астор Моноліт».
Оцінка суду.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Згідно зі статтею 2 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» від 16 квітня 1991 року № 959-XII (далі - Закон №959 у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) зовнішньоекономічна діяльність будується на окремих принципах здійснення такої та одним з таких принципів є - принцип свободи зовнішньоекономічного підприємництва, що полягає у: праві суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності добровільно вступати у зовнішньоекономічні зв`язки; праві суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності здійснювати її в будь-яких формах, які прямо не заборонені чинними законами України; обов`язку додержувати при здійсненні зовнішньоекономічної діяльності порядку, встановленого законами України; виключному праві власності суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності на всі одержані ними результати зовнішньоекономічної діяльності.
На підставі статті 5 Закону №959 усі суб`єкти зовнішньоекономічної діяльності незалежно від форми власності та інших ознак мають рівне право здійснювати будь-які види зовнішньоекономічної діяльності та дії щодо її провадження, у тому числі будь-які валютні операції та розрахунки в іноземній валюті з іноземними суб`єктами господарської діяльності, що прямо не заборонені або не обмежені законодавством, у тому числі заходами захисту, запровадженими Національним банком України відповідно до Закону України «Про валюту і валютні операції».
Відповідно до частини першої статті 3 статті 3 Закону України «Про валюту та валютні операції» від 21.06.2018 №2473-VIII (далі - Закон №2473) відносини, що виникають у сфері здійснення валютних операцій, валютного регулювання і валютного нагляду, регулюються Конституцією України, цим Законом, іншими законами України, а також нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону.
Згідно з частинами першою та четвертою статті 13 Закону № 2473 Національний банк України має право встановлювати граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.
За окремими операціями з експорту та імпорту товарів граничні строки розрахунків, встановлені Національним банком України, можуть бути подовжені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері економічного розвитку, шляхом видачі висновку.
Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері економічного розвитку, приймає рішення про видачу чи відмову у видачі зазначеного висновку протягом десяти робочих днів з дня отримання відповідної заяви. Інформація про виданий висновок оприлюднюється на офіційному веб-сайті цього органу не пізніше наступного робочого дня після видачі висновку.
Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері економічного розвитку, протягом п`яти робочих днів з дня видачі висновку, зазначеного в абзаці першому цієї частини, інформує Національний банк України та центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, про видачу такого висновку.
Порядок видачі висновку, у тому числі перелік документів, які подаються для видачі висновку, підстави для відмови у видачі висновку або залишення документів без розгляду, включаючи перелік товарів, за якими документи для видачі висновку підлягають залишенню без розгляду, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Видача висновку здійснюється безоплатно.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11 вересня 2019 року №838 затверджено Положення про Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства (далі - Положення №838 в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Пунктом 1 Положення №838 встановлено, що Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України (Мінекономіки) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.
Мінекономіки є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує, зокрема, формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, державну промислову політику, державну військово-промислову політику, державну інвестиційну політику, державну зовнішньоекономічну політику, державну політику у сфері технічного регулювання, стандартизації, метрології та метрологічної діяльності, управління об`єктами державної власності, розвитку підприємництва, державно-приватного партнерства, інтелектуальної власності, інноваційної діяльності в реальному секторі економіки, туризму та курортів (крім здійснення державного нагляду (контролю) у сфері туризму та курортів), державних та публічних закупівель, а також державного замовлення на підготовку фахівців, наукових, науково-педагогічних та робітничих кадрів, підвищення кваліфікації та перепідготовку кадрів.
Таким чином, Мінекономіки є суб`єктом владних повноважень (центральним органом виконавчої влади), який наділений повноваженнями за окремими операціями з експорту та імпорту товарів продовжувати граничні строки розрахунків, встановлені Національним банком України, шляхом видачі відповідного висновку відповідно до положень статті 13 Закону № 2473.
Механізм видачі висновків щодо продовження граничних строків розрахунків за окремими операціями з експорту та імпорту товарів, установлених Національним банком (далі - висновки), перелік документів, які подаються для видачі висновку, підстави для відмови у видачі висновку визначаються Порядком видачі висновку щодо продовження граничних строків розрахунків за окремими операціями з експорту та імпорту товарів, установлених Національним банком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2019 №104 (далі - Порядок №104 в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до пункту 2 Порядку №104 висновок видається Мінекономіки за окремими операціями з експорту та імпорту товарів, що здійснюються резидентами, а саме: 
- під час виконання зовнішньоекономічних договорів (контрактів) виробничої кооперації - операціями з постачання сировини, матеріалів, вузлів, деталей, запасних частин, заготовок напівфабрикатів, комплектувальних та інших виробів галузевого і міжгалузевого призначення, що технологічно взаємозв`язані і необхідні для виготовлення кінцевої продукції; 
- під час виконання зовнішньоекономічних договорів (контрактів) консигнації - операціями з реалізації товарів, відповідно до яких одна сторона (консигнатор) зобов`язується за дорученням іншої сторони (консигнанта) продати протягом визначеного часу дії угоди консигнації за обумовлену винагороду з консигнаційного складу від свого імені товари, які належать консигнанту; 
- під час виконання зовнішньоекономічних договорів (контрактів) у будівництві - операціями з виробництва та постачання будівельних матеріалів, конструкцій, машин і механізмів, обладнання та матеріалів для виконання необхідних робіт; 
- під час виконання зовнішньоекономічних договорів (контрактів) тендерної поставки - операціями з постачання товарів, замовлених за результатами міжнародних торгів (тендерів); 
- під час виконання зовнішньоекономічних договорів (контрактів) гарантійного обслуговування - експортними операціями з постачання товарів та проведення розрахунків частинами після підписання відповідних актів технічного приймання (випробовування, установки, монтажу, налагодження) товарів, а також проведення остаточних розрахунків після закінчення відповідного гарантійного періоду; 
- під час виконання зовнішньоекономічних договорів (контрактів) постачання складних технічних виробів - імпортними операціями з постачання устаткування частинами або складних технічних виробів, що потребують установки, монтажу, налагодження, гарантійного обслуговування і введення їх у дію на місці експлуатації, а також з постачання складних технічних виробів, строк виготовлення та транспортування яких перевищує 180 днів; 
- під час виконання зовнішньоекономічних договорів (контрактів) постачання товарів спеціального призначення - операціями з міжнародних передач товарів військового призначення та подвійного використання згідно з переліком, визначеним Кабінетом Міністрів України; операціями з постачання природного газу за контрактами з постачальниками природного газу, які здійснює Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», та з транспортування (транзиту) природного газу іноземного власника для його подачі у визначені договором місця (точки) та проведення остаточних розрахунків після підписання відповідних актів.
Згідно з пунктом 3 Порядку №104 для одержання висновку резидент надсилає поштою або подає особисто у паперовому вигляді чи через Єдиний державний портал адміністративних послуг Мінекономіки в електронній формі такі документи:
заяву на одержання висновку (далі - заява) за формою, затвердженою Мінекономіки, що містить відомості про стан виконання зовнішньоекономічного договору (контракту) на момент звернення та обґрунтування необхідності продовження установленого строку розрахунків на певний період;
копії зовнішньоекономічного договору (контракту), усіх специфікацій, додатків, додаткових угод та інших документів, які є невід`ємними частинами договору (контракту), засвідчені в установленому законодавством порядку. У разі коли зовнішньоекономічний договір (контракт) укладено іноземною мовою, резидент додає його переклад на українську мову;
копії документів, що підтверджують здійснення операції з експорту (імпорту) товарів, зокрема платіжних банківських документів, довідок банків, митних декларацій, коносаментів, транспортних документів, актів приймання-передачі товару (виконання робіт, надання послуг), засвідчені в установленому законодавством порядку;
копії листів, повідомлень, які обумовлюють та обґрунтовують необхідність продовження установлених строків розрахунків, засвідчені в установленому законодавством порядку.
Оформлення та подання резидентами в електронній формі для одержання висновку документів, оформлення та видача Мінекономіки в електронній формі висновку здійснюються через Єдиний державний портал адміністративних послуг згідно з вимогами законодавства у сфері електронних довірчих послуг і цього Порядку. (…)
На підставі пункту 4 Порядку №104 Мінекономіки розглядає подані резидентом для одержання висновку документи згідно з цим Порядком і протягом 10 робочих днів з дати їх одержання приймає рішення про видачу або про відмову у видачі висновку.
Пунктом 10 Порядку № 104 встановлено, що у видачі висновку може бути відмовлено у разі, коли:
- у поданих резидентом документах виявлено недостовірну інформацію;
- документи подано з порушенням вимог, зазначених у пункті 3 цього Порядку, в тому числі - вимог щодо комплектності та оформлення документів;
- заява, додані до неї документи (документ) підписані (засвідчені) особою, яка не має на це повноважень;
- у зовнішньоекономічному договорі (контракті) відсутні істотні умови договору, передбачені законодавством;
- операція резидента з експорту (імпорту) товарів не належить до окремої операції, визначеної пунктом 2 цього Порядку;
- операція резидента здійснюється з товарами, що включені до переліку товарів, за якими звернення про видачу висновку залишаються без розгляду, згідно з додатком;
- продовження строків розрахунків виконання зовнішньоекономічного договору (контракту) за операцією з експорту (імпорту) товарів зумовлено форс-мажорними обставинами;
- у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні відомості про резидента або наявні відомості про його припинення.
Відповідно до пункту 12 Порядку № 104 у рішенні про відмову у видачі висновку зазначаються причини відмови з посиланням на положення законодавства.
Повідомлення про відмову у видачі висновку надсилається резиденту поштою на адресу його місцезнаходження та/або в електронній формі через Єдиний державний портал адміністративних послуг до персонального кабінету резидента (за його наявності) не пізніше наступного робочого дня з дня прийняття рішення про відмову у видачі висновку. За вибором резидента повідомлення про відмову у видачі висновку може бути отримано резидентом особисто.
Аналіз вищезазначених положень Порядку №104 свідчить, що Мінекономіки може відмовити резиденту у видачі висновку щодо продовження граничних строків розрахунків за окремими операціями з експорту та імпорту товарів, установлених Національним банком, якщо резидентом подано документи з порушенням пункту 3 Порядку № 104, в тому числі - вимог щодо комплектності та оформлення документів. 
Тобто, подання заяви без надання копії зовнішньоекономічного договору (контракту), або документів, що підтверджують здійснення операції з експорту (імпорту) товарів, зокрема платіжних банківських документів, - є порушенням комплектності документів, що може бути підставою для відмови у видачі висновку щодо продовження граничних строків розрахунків за окремими операціями з експорту та імпорту товарів, установлених Національним банком.
Як свідчать матеріали справи, позивач разом із заявою від 18.10.2023 з додатками щодо продовження граничних строків розрахунків за окремими операціями з експорту та імпорту товарів, установлених Національним банком, у межах зовнішньоекономічного договору (контракту) № BVLM-AM-02 від 11.01.2023 не подав відповідачу контракту № BVLM-AM-02 від 11.01.2023, копії проформи фактури (інвойсу) № 1003 від 20.01.2023, копії платіжного доручення в іноземній валюті № 1 від 01.02.2023. Належних доказів зворотного позивачем не надано.
В зв`язку з неподанням вищезазначених документів відповідач, відповідно до пункту 10 Порядку №104, прийняв рішення про відмову у видачі висновку позивачу, оформлене наказом від 15.11.2023 №17270.
Є безпідставними доводи позивача щодо відсутності порушення пункту 3 Порядку № 104 при неподанні разом із заявою необхідних документів в зв`язку з попередньою подачею їх разом із заявою від 14.04.2023, з огляду на наступне.
Верховний Суд в постанові від 20.11.2024 у справі № 320/4795/23 дійшов висновку, що положеннями Закону України «Про валюту та валютні операції» та Порядку №104 не передбачено обов`язку Мінекономіки, приймаючи відповідне рішення про надання або відмову у наданні висновку щодо продовження граничних строків розрахунків за окремими операціями з експорту та імпорту товарів, установлених Національним банком враховувати заяви, документи подані заявником до раніше поданих ним заяв щодо отримання такого висновку.
За змістом Закону України «Про валюту та валютні операції», а також Порядку №104 таке подання заяви відповідною особою щодо отримання висновку про продовження граничних строків розрахунків за окремими операціями з експорту та імпорту товарів, установлених Національним банком є окремою адміністративною процедурою, що передбачає подання від такої особи заяви з обґрунтованим поясненням щодо необхідності продовження встановленого строку розрахунків за зовнішньоекономічними операціями на певний період (який є новим), а також документів, перелік яких визначений пунктом 3 Порядку № 104. 
Надання/ненадання заявником відповідних документів до попередніх заяв не зумовлює жодних обов`язків для Мінекономіки щодо врахування/неврахування таких, як і не зумовлює обов`язкового прийняття висновку щодо продовження граничних строків розрахунків за окремими операціями з експорту та імпорту товарів, установлених Національним банком, за умови прийняття такого за поданою раніше заявою щодо отримання вказаного висновку.
Таким чином, оскільки позивачем подано заяву з порушенням вимог пункту 3 Порядку №104, тому відсутні підстави для визнання протиправним та скасування рішення відповідача про відмову у видачі висновку щодо продовження граничних строків розрахунків за окремими операціями з експорту та імпорту товарів, установлених Національним банком.
Є неприйнятними посилання апелянта на приписи п.3-2 Порядку №104, відповідно до яких відповідач повинен був залишити заяву позивача без руху, направити повідомлення з інформацією про виявлені недоліки, оскільки як на час подання позивачем заяви від 18.10.2023 року, так і на час прийняття відповідачем рішення від 15.11.2023, Порядок №104 не містив пункту 3-2, яким у діючій редакції передбачено можливість залишення заяви без руху з повідомленням резидента про виявлені недоліки, спосіб і строки їх усунення в зв`язку з поданням неповного переліку документів, передбачених пунктом 3 Порядку №104.
Суд звертає увагу, що Порядок №104 було доповнено пунктом 3-2 постановою КМУ від 15 листопада 2024 року №1310 «Про внесення змін до Порядку видачі висновку щодо продовження граничних строків розрахунків за окремими операціями з експорту та імпорту товарів, установлених Національним банком, тобто через рік після прийняття відповідачем спірного рішення.
Також суд не приймає доводи апелянта, що відповідач не надіслав позивачу рішення (наказ №17270 від 15.11.2023 року), що встановлює умови правової невизначеності, - оскільки ці доводи спростовуються листом Мінекономіки від 20.11.2023 року, яким позивача було повідомлено про прийняте рішення (наказ від 15.11.2023 №17270) про відмову у видачі висновку, а також зазначено причини відмови - ненадання зовнішньоекономічного договору (контракту), копій документів, що підтверджують здійснення операції з експорту (імпорту) товарів, зокрема, платіжних банківських документів, довідок банків, митних декларацій, коносаментів, транспортних документів, актів приймання-передачі товару, засвідчені у встановленому законодавством порядку. 
Тобто, позивач був обізнаний як з наявністю рішення про відмову у видачі висновку, так і з підставами такої відмови.
Щодо доводів апелянта про порушення відповідачем строку розгляду заяви від 18.10.2023 року суд зазначає наступне.
Матеріали справи свідчать, що заява ПП «Астор Моноліт» подана до Мінекономіки 18.10.2023.
Рішення за наслідками розгляду цієї заяви прийнято відповідачем 15.11.2023, тобто з порушенням терміну, встановленого пунктом 4 Порядку №104, для розгляду поданих резидентом документів (10 робочих днів з дати їх одержання).
Однак, фундаментальне порушення - це таке порушення суб`єктом владних повноважень норм права, допущення суттєвої, істотної помилки при прийнятті певного рішення, яке мало наслідком прийняття незаконного рішення. Стосовно ж процедурних питань, то вони залежно від характеру можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, але в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його правомірність. Отже, порушення такої процедури може бути підставою до скасування рішення суб`єкта владних повноважень лише за тієї умови, що воно вплинуло або могло вплинути на правильність рішення.
Такий висновок щодо порушень процедури прийняття рішень викладено Верховним Судом в постановах від 07.03.2025 року у справі №380/23540/21, від 30.06.2026 року у справі №420/37482/25.
Таким чином, зазначене позивачем порушення відповідачем щодо строку розгляду заяви ПП «Астор Моноліт» від 18.10.2023 не впливає на правомірність прийняття відповідачем рішення про відмову у видачі висновку.
За таких обставин суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.
Суд зазначає, що згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Інші доводи позивача висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.
Відповідно до статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Оскільки судове рішення в межах доводів апеляційної скарги є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для її задоволення та скасування рішення суду першої інстанції відсутні.
Відповідно до статті 139 КАС України розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу приватного підприємства «Астор Моноліт» на рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2026 року у справі №320/47076/23 - залишити без задоволення.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2026 року у справі №320/47076/23 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її ухвалення 26 серпня 2026 року та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повне судове рішення складено 26 серпня 2026 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді Н.М. Єгорова

О.М. Кузьмишина