П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/37874/25	

Перша інстанція: суддя Токмілова Л.М.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого судді Терлецького Д.С., 
суддів Вербицької Н.В., Димерлія О.О., 
при секретарі Бродецькій Т.В.,
за участі – позивача ОСОБА_1 ,
представника відповідача, Міністерства юстиції України Санагурської Р.С.,
представника відповідача, державного підприємства «Національні інформаційні системи» - Шер-Алієвої В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного реєстратора Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області Довженка Олексія Юрійовича на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2026 року у справі за адміністративним позовом державного реєстратора Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Державного підприємства «Національні інформаційні системи» про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії, 
В С Т А Н О В И В:
Рух справи
08.11.2025р. державний реєстратора Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області Довженко Олексій Юрійович (далі – Довженко О.Ю., державний реєстратор або позивач) звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міністерства юстиції України, Державного підприємства «Національні інформаційні системи», у якому просив:
визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України №2469/5 від 11.09.2025р. «Про результати проведення камеральної перевірки державного реєстратора Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області ОСОБА_1 »;
зобов`язати Державне підприємство «Національні інформаційні системи» поновити державному реєстратору Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області Довженка Олексія Юрійовича доступ до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, не пізніше наступного дня з моменту набрання законної сили рішенням суду у цій справі.
На обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 працює на посаді державного реєстратора Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області з 01.07.2024р. 
Як державний реєстратор Довженко О.Ю. послідовно виконав вимоги пунктів 1-4 частини другої статті 25 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» стосовно отримання заяв та документів – підстав для державної реєстрації, що підтверджується описом прийнятих документів стосовно реєстраційної дії №1 та описом прийнятих документів стосовно реєстраційної дії №2. 
Позивач під час проведення реєстраційних дій №1 та №2 за заявою №66459127 (щодо проведення зміни складу засновників) та заявою № 66461076 (щодо зміни структури власності та кінцевого бенефіціарного власника (далі «КБВ») шляхом отримання відповідних витягів з реєстру санкцій встановив відсутність застосування санкцій до заявника – ОСОБА_2 (нового власника корпоративних прав у Товаристві), ОСОБА_3 (колишнього власника корпоративних прав у Товаристві), ТОВ «ПОТОКИ», ТОВ «КАПІТАЛ-ПРОГРЕС» (власника частки 10,01% у статутному капіталі). 
Отже, було встановлено відсутність підстав для відмови у державній реєстрації, які встановлені пунктом 3-3 частини першої статті 28 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» у вигляді встановлення факту застосування санкцій відповідно до Закону України «Про санкції», які унеможливлюють проведення державної реєстрації. 
ОСОБА_4 перестав бути учасником та кінцевим бенефіціарним власником компанії ТОВ «ПОТОКИ» до того, як були застосовані санкції, державний реєстратор не порушив вимоги статей 4, 6, 25, 28 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», пункту 11 розділу ІІ Порядку державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи. 
Отже, відповідно до поданих на реєстрацію документів, зміна учасника та зміна кінцевих бенефіціарних власників відбулася до прийняття рішення Ради національної безпеки і оборони України від 23.12.2023р. «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», введеного в дію Указом Президента України від 23.12.2023р. № 850/2023.
Також зазначено, що при проведенні перевірки не було встановлено, що державному реєстратору подано не повний пакет документів або подані йому документи для проведення державної реєстрації суперечать діючому законодавству або державний реєстратор діяв не у спосіб та не у порядку, які встановлені Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань». 
Позивач вказав, що наказ Міністерства юстиції України №2469/5 від 11.09.2025р. «Про результати проведення камеральної перевірки державного реєстратора Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області ОСОБА_1 » є противоправним та підлягає скасуванню, як такий що прийнятий не на підставі та не у спосіб, що передбачені законодавством України; необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; непропорційно, зокрема без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.
Міністерство юстиції України (далі – відповідач) надало відзив на позовну заяву, у якому заперечувало проти її задоволення. На обґрунтування зазначено, що за результатами проведеної камеральної перевірки в Єдиному державному реєстрі державного реєстратора ОСОБА_1 було виявлено факти грубих неодноразових порушень порядку державної реєстрації та складено акт від 11.09.2025р. №4283/19.1.4/25. Обов`язком державного реєстратора, передбаченим пунктом 3-4 частини другої статті 6 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» є встановлення наявності факту застосування санкцій відповідно до Закону України «Про санкції», які унеможливлюють проведення державної реєстрації.
Зважаючи на те, що до ОСОБА_3 застосовано вид обмежувального заходу, передбачений пунктом 1 частини першої статті 4 Закону України «Про санкції», державний реєстратор ОСОБА_1 не мав права проводити реєстраційну дію щодо виключення відомостей про ОСОБА_3 як учасника ТОВ «ПОТОКИ».
Зміст витягу Державного реєстру санкцій від 01.08.2025 про відсутність відомості про ОСОБА_3 , на який посилається позивач в обґрунтування правомірності своїх дій лише підтверджує здійснення ним неналежної перевірки інформації в Державному реєстрі санкцій, оскільки, як станом на час проведення реєстраційних дій, так і станом на теперішній час, у відповідному реєстрі наявні відомості про застосування санкцій до ОСОБА_3 .
Відповідно до відзиву наданого Державним підприємством «Національні інформаційні системи» (далі - ДП «НАІС»), ДП «НАІС» як технічний адміністратор Єдиного державного реєстру не уповноважене приймати владно-управлінські рішення, а тільки їх виконує. Водночас у ДП «НАІС» відсутні повноваження перевіряти законність рішень Міністерства юстиції України або відмовлятися від їх виконання. Відповідно, ДП «НАІС» виконує накази Міністерства юстиції України у будь-якому випадку, оскільки відповідне зобов`язання для ДП «НАІС» встановлено чинним законодавством. 
Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 30.04.2026р. у задоволені позову державного реєстратора Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області ОСОБА_1 відмовив. 
Не погодившись з прийнятим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій через порушення норм матеріального та процесуального права, неповноту встановлених обставин у справі, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.
П`ятий апеляційний адміністративний суд відкрив апеляційне провадження у справі ухвалою від 22.05.2026р.
П`ятий апеляційний адміністративний суд призначив справу до апеляційного розгляду у відкритому судовому засіданні ухвалою від 10.06.2026р.

Обставини справи
ОСОБА_1 працює на посаді державного реєстратора Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області з 01.07.2024 року, згідно з розпорядженням про призначення від 27.06.2024р. №32-к.
На підставі статті 34-1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», підпунктів 4, 6 пункту 6 Порядку здійснення Міністерством юстиції контролю за діяльністю у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень і державної реєстрації юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, фізичних осіб - підприємців та відокремлених підрозділів юридичної особи, утвореної відповідно до законодавства іноземної держави, за результатами здійснення моніторингу реєстраційних дій в Єдиному державному реєстрі щодо державного реєстратора ОСОБА_1 , Міністерством юстиції України прийнято рішення у формі наказу від 22.08.2025р. №1685/7 «Про проведення камеральної перевірки державного реєстратора Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області ОСОБА_1 ». 
08.09.2025р. від державного реєстратора ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України надійшли пояснення (вх. №155649-33-25 від 08.09.2025р.).
Комісією за результатами проведеної камеральної перевірки в Єдиному державному реєстрі державного реєстратора ОСОБА_1 , виявлені факти грубих неодноразових порушень порядку державної реєстрації та складено акт від 11.09.2025р. №4283/19.1.4/25.
На підставі встановлених грубих неодноразових порушень порядку державної реєстрації та імперативних заборон, встановлених Законом України «Про санкції», викладених в акті, Міністерством юстиції України прийнято наказ від 11.09.2025р. №2469/5 «Про результати проведення камеральної перевірки Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області ОСОБА_1 », яким анульовано доступ до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Вважаючи порушеними свої права, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Оцінка суду першої інстанції
Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції дійшов таких висновків.
Відповідно до рішення Ради національної безпеки і оборони України від 23.12.2023р. «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», введеного в дію Указом Президента України від 23.12.2023р. №850/2023, до ОСОБА_3 ( ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Республіки Кіпр, застосовано санкції у вигляді блокування активів – тимчасове позбавлення права користуватися та розпоряджатися активами, що належать фізичній або юридичній особі, а також активами, щодо яких така особа може прямо чи опосередковано (через інших фізичних або юридичних осіб) вчиняти дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження ними.
Блокування активів забороняло ОСОБА_6 розпоряджатися частками у статутному капіталі ТОВ «ПОТОКИ», зокрема через зміну кінцевого бенефіціарного власника зазначеної юридичної особи.
Державна реєстрація змін кінцевого бенефіціарного власника юридичної особи з підсанкційної особи на іншу суперечить меті санкцій, визначеній статтею 1 Закону України «Про санкції», оскільки дозволяє обходити обмеження, накладені на таку особу, та відновлювати контроль над активами в обхід санкційних заборон.
Станом на 01.08.2025р. рішення Ради національної безпеки і оборони України від 23.12.2023р. «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», введене в дію Указом Президента України від 23.12.2023р. №850/2023, офіційно оприлюднене. 
Оскільки офіційне оприлюднення забезпечує публічний доступ до змісту нормативного акту, державний реєстратор, перевіряючи документи на наявність підстав для відмови у державній реєстрації відповідно до частини другої статті 6 Закону «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», мав можливість ознайомитися з цим Указом Президента України та рішенням Ради національної безпеки і оборони України, що є офіційними джерелами інформації.
Державний реєстратор Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області ОСОБА_1 мав відмовити у реєстраційній дії на підставі пункту 5 частини першої статті 28 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань».
Міністерство юстиції України, приймаючи оскаржуваний наказ від 11.09.2025р. №2469/5 «Про результати проведення камеральної перевірки державного реєстратора Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області ОСОБА_1 », діяло ґрунтовно, та суто в межах відповідних положень чинного законодавства, що у свою чергу свідчить про безпідставність та непідтвердженість позовних вимог позивача, та, як наслідок, відсутність законодавчо передбачених підстав для їх задоволення.

Доводи апеляційної скарги
На обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач наводить такі доводи.
Відповідно до постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.08.2025р. у справі №320/10903/25, яка набрала законної сили, встановлено момент переходу права власності на корпоративні права від ОСОБА_7 до ОСОБА_8 . Зазначена постанова залишена у силі постановою Верховного Суду від 26.04.2026р. Отже, всі факти і обставини доведені щодо відповідача – Міністерства юстиції України мають преюдиціальну силу і в цій справі.
Преюдиційно встановленим фактом є те, що станом на 04.12.2023р., тобто за 19 днів до запровадження санкцій – 23.12.2023р. – право власності на частку у статутному капіталі ТОВ «ПОТОКИ» ОСОБА_9 не належало. Він не був учасником та кінцевим бенефіціарним власником ТОВ «ПОТОКИ» на момент введення санкцій. Цей факт спростовує помилковий висновок суду першої інстанції про «обхід санкцій»: правочин, укладений до запровадження певних обмежень, не може бути спрямований на їх обхід, оскільки самих обмежень на момент його вчинення ще не існувало.
Отже, реєстраційні дії від 01.08.2025р. не «створили» зміну власника та кінцевого бенефіціарного власника, а тільки офіційно засвідчили юридичний факт, який вже відбувся 04.12.2023 р. на підставі договору про розподіл майна подружжя, до встановлення санкцій.
Суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_1 повинен був перевірити рішення РНБО та Указ Президента «на офіційних вебресурсах Президента та Верховного Ради України», а не у реєстрі санкцій, як це зробив позивач. Таке тлумачення суду суперечить частині другій статті 6 Закону «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», в якій встановлено вичерпний перелік джерел, які реєстратор зобов`язаний перевіряти. Зокрема, п. 3-4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» вимагає від реєстратора «перевіряє наявність факту застосування санкцій відповідно до Закону України «Про санкції», які унеможливлюють проведення державної реєстрації». Державний реєстр санкцій згідно з Законом України «Про санкції» - це інформаційно-комунікаційна система, що забезпечує збирання, накопичення, захист, облік, відображення, оброблення та надання інформації про всіх суб`єктів, судна, повітряні судна, щодо яких застосовано санкції.
Оскільки позивач здійснив перевірку ОСОБА_2 (нового власника корпоративних прав у товаристві), ОСОБА_3 (колишнього власника корпоративних прав у товаристві), ТОВ «ПОТОКИ», ТОВ «КАПІТАЛ-ПРОГРЕС» (власника частки 10,01% у статутному капіталі товариства) у Реєстрі, то порядок проведення реєстраційних дій був дотриманий.
Позивач вказує, що суд першої інстанції не надав належної оцінки наданими ним витягу DRS-43f5739b-bb35-4129-b82d-6417c2ba4c71 від 01.08.2025р. щодо ОСОБА_10 .
Окремо позивач вказує на протиправність оскаржуваного наказу, невмотивованість та непропорційність застосованого заходу впливу.

Позиція інших учасників справи на заявлену апеляційну скаргу
Міністерство юстиції України подало відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечує проти її задоволення та просить залишити без змін оскаржуване рішення. 
Державне підприємство «НАІС» подало відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечує проти її задоволення та просить залишити без змін оскаржуване рішення.

Джерела права та оцінка суду апеляційної інстанції
За результатами апеляційного перегляду оскаржуваного судового рішення у межах доводів і вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи і правильність застосування норм матеріального і процесуального права, суд у складі колегії суддів дійшов таких висновків.
Закон України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» від 15.05.2003р. №755-IV (далі – Закон №755-IV) регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, їхньої символіки (у випадках, передбачених законом), громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців.
Державна реєстрація юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців (далі - державна реєстрація) - офіційне визнання шляхом засвідчення державою факту створення або припинення юридичної особи, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, відокремленого підрозділу юридичної особи, утвореної відповідно до законодавства іноземної держави, засвідчення факту наявності відповідного статусу громадського об`єднання, професійної спілки, її організації або об`єднання, політичної партії, організації роботодавців, об`єднань організацій роботодавців та їхньої символіки, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, зміни відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, про юридичну особу та фізичну особу - підприємця, а також проведення інших реєстраційних дій, передбачених цим Законом (пункт 4 частини першої статті 1 Закону №755-IV в редакції, чинній на момент спірних правовідносин).
Державний реєстратор юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - державний реєстратор) - особа, яка перебуває у трудових відносинах з суб`єктом державної реєстрації, нотаріус (пункт 5 частини першої статті 1 Закону №755-IV в редакції, чинній на момент спірних правовідносин).
Технічний адміністратор Єдиного державного реєстру (далі - технічний адміністратор) - визначене Міністерством юстиції України державне унітарне підприємство, віднесене до сфери його управління, що здійснює заходи із створення, доопрацювання та супроводження програмного забезпечення Єдиного державного реєстру, порталу електронних сервісів та відповідає за їх технічне і технологічне забезпечення, збереження та захист даних, що містяться в Єдиному державному реєстрі, надає, блокує та анулює доступ до Єдиного державного реєстру та проводить навчання роботі з цим реєстром (пункт 16 частини першої статті 1 Закону №755-IV в редакції, чинній на момент спірних правовідносин).
Камеральна перевірка - перевірка, що проводиться у приміщенні Міністерства юстиції України виключно на підставі даних Єдиного державного реєстру (пункт 18 частини першої статті 1 Закону №755-IV в редакції, чинній на момент спірних правовідносин)
Відповідно до частини першої статті 4 Закону №755-IV (в редакції, чинній на момент спірних правовідносин) державна реєстрація базується на таких основних принципах:
1) обов`язковості державної реєстрації в Єдиному державному реєстрі;
2) публічності державної реєстрації в Єдиному державному реєстрі та документів, що стали підставою для її проведення;
3) врегулювання відносин, пов`язаних з державною реєстрацією, та особливостей державної реєстрації виключно цим Законом;
4) державної реєстрації за заявницьким принципом;
6) єдності методології державної реєстрації;
7) об`єктивності, достовірності та повноти відомостей у Єдиному державному реєстрі;
8) внесення відомостей до Єдиного державного реєстру виключно на підставі та відповідно до цього Закону;
9) відкритості та доступності відомостей Єдиного державного реєстру.
Згідно з частиною першою статті 5 Закону №755-IV (в редакції, чинній на момент спірних правовідносин) систему органів у сфері державної реєстрації становлять:
1) Міністерство юстиції України;
2) інші суб`єкти державної реєстрації.
Відповідно до пунктів 1, 2,4, 7 та 8 частини другої статті 5 Закону №755-IV (в редакції, чинній на момент спірних правовідносин) до повноважень Міністерства юстиції України у сфері державної реєстрації, зокрема, належить:
формування державної політики у сфері державної реєстрації;
нормативно-правове, методологічне та інформаційне забезпечення у сфері державної реєстрації;
контроль за діяльністю у сфері державної реєстрації, у тому числі шляхом постійного моніторингу реєстраційних дій в Єдиному державному реєстрі відповідно до цього Закону та прийняття обов`язкових до виконання рішень, передбачених цим Законом;
забезпечення надання доступу до Єдиного державного реєстру державним реєстраторам, уповноваженим особам суб`єктів державної реєстрації прав, іншим суб`єктам відповідно до цього Закону та прийняття рішень про тимчасове блокування або анулювання такого доступу у випадках, передбачених цим Законом;
розгляд скарг на рішення, дії або бездіяльність державних реєстраторів, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції України та прийняття обов`язкових до виконання рішень, передбачених цим Законом.
Згідно з частиною другою статті 6 Закону №755-IV (в редакції, чинній на момент спірних правовідносин) державним реєстратором може бути громадянин України, який має вищу освіту, відповідає кваліфікаційним вимогам, визначеним Міністерством юстиції України, та перебуває у трудових відносинах з суб`єктом державної реєстрації (крім нотаріусів), та нотаріус.
Відповідно до частини другої статті 6 Закону №755-IV (в редакції, чинній на момент спірних правовідносин) державний реєстратор:
1) приймає документи;
1-1) встановлює черговість розгляду поданих документів для державної реєстрації;
2) перевіряє наявність у Єдиному державному реєстрі заборони вчинення реєстраційних дій;
3) перевіряє документи на наявність підстав для відмови у державній реєстрації;
3-1) під час проведення реєстраційних дій у випадках, передбачених цим Законом, обов`язково використовує відомості реєстрів, автоматизованих інформаційних систем, держателем (розпорядником, володільцем, адміністратором) яких є державні органи, шляхом безпосереднього доступу до них, у тому числі відомості, що містять персональні дані особи, а також використовує відомості, отримані у порядку інформаційної взаємодії між Єдиним державним реєстром та інформаційними системами державних органів;
3-2) перевіряє дійсність довіреності, нотаріально посвідченої відповідно до законодавства України, за допомогою Єдиного реєстру довіреностей;
3-3) перевіряє використання спеціальних бланків нотаріальних документів, на яких викладені документи, що подаються для здійснення реєстраційних дій, за допомогою Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів;
3-4) перевіряє наявність факту застосування санкцій відповідно до Закону України «Про санкції», які унеможливлюють проведення державної реєстрації;
4) проводить реєстраційну дію (у тому числі з урахуванням принципу мовчазної згоди) за відсутності підстав для відмови у державній реєстрації шляхом внесення запису до Єдиного державного реєстру;
5) веде Єдиний державний реєстр;
6) веде реєстраційні справи;
6-1) надає в установленому порядку та у випадках, передбачених Законом України "Про виконавче провадження", інформацію органу державної виконавчої служби або приватному виконавцю;
7) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.
Отже, згідно з пунктом 3-4 частини другої статті 6 Закону №755-IV (в редакції, чинній на момент спірних правовідносин) державний реєстратор перевіряє наявність факту застосування санкцій відповідно до Закону України «Про санкції», які унеможливлюють проведення державної реєстрації.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 25 Закону №755-IV (в редакції, чинній на момент спірних правовідносин) державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі документів, що подаються заявником для державної реєстрації.
Згідно з пунктом 5 частини другої статті 25 Закону №755-IV (в редакції, чинній на момент спірних правовідносин) порядок проведення державної реєстрації та інших реєстраційних дій на підставі документів, що подаються заявником для державної реєстрації, включає, зокрема, перевірку документів на наявність підстав для відмови в державній реєстрації.
Відповідно до пункту 3-3- частини першої статті 28 Закону №755-IV (в редакції, чинній на момент спірних правовідносин) однією з підстав для відмови у державній реєстрації є встановлення факту застосування санкцій відповідно до Закону України «Про санкції», які унеможливлюють проведення державної реєстрації, крім проведення державної реєстрації змін до відомостей про боржника на підставі судового рішення господарського суду у справі про банкрутство (неплатоспроможність) боржника.
Міністерство юстиції України наказом від 09.02.2016р. №359/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 09.02.2016р. за №200/28330, затвердило Порядок державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи (далі – Порядок №359/5)
Відповідно до абзацу першого пункту 11 розділу ІІ Порядку №359/5 IV (в редакції, чинній на момент спірних правовідносин) державний реєстратор за наявності підстав для відмови у державній реєстрації, визначених статтею 28 Закону, у тому числі у зв`язку із прийняттям Радою національної безпеки і оборони України та введенням в дію указом Президента України рішення про застосування санкцій, передбачених пунктами 1, 4, 7, 16 частини першої статті 4 Закону України «Про санкції», а також у разі подання для проведення державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу в частині відомостей про кінцевого бенефіціарного власника та/або структуру власності, відомостей про того самого кінцевого бенефіціарного власника та/або структуру власності на підставі тих самих документів, за результатами перевірки яких відомості про кінцевого бенефіціарного власника та/або структуру власності були виключені з Єдиного державного реєстру як неактуальні, за допомогою програмних засобів ведення Єдиного державного реєстру формує повідомлення про відмову у державній реєстрації із зазначенням виключного переліку підстав для відмови та рішення суб`єкта державної реєстрації про відмову у державній реєстрації, що за допомогою програмних засобів ведення Єдиного державного реєстру розміщується на порталі електронних сервісів або з використанням Єдиного державного вебпорталу електронних послуг у день відмови у державній реєстрації.
Отже, державний реєстратор перевіряє наявність факту застосування санкцій відповідно до Закону України «Про санкції», які унеможливлюють проведення державної реєстрації. Встановлення факту застосування санкцій відповідно до Закону України «Про санкції», які унеможливлюють проведення державної реєстрації, є підставою для відмови у державній реєстрації, крім проведення державної реєстрації змін до відомостей про боржника на підставі судового рішення господарського суду у справі про банкрутство (неплатоспроможність) боржника.
Відповідно до частини першої статті 1 Закону України від 14.08.2014р. №1644-VII «Про санкції» (далі – Закон №1644-VII) з метою захисту національних інтересів, національної безпеки, суверенітету і територіальної цілісності України, протидії терористичній діяльності, а також запобігання порушенню, відновлення порушених прав, свобод та законних інтересів громадян України, суспільства та держави можуть застосовуватися спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (далі - санкції).
Видами санкцій згідно з пунктом 1 частини першої статті 4 Закону №1644-VII є, зокрема, блокування активів – тимчасове позбавлення права користуватися та розпоряджатися активами, що належать фізичній або юридичній особі, а також активами, щодо яких така особа може прямо чи опосередковано (через інших фізичних або юридичних осіб) вчиняти дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження ними.
Відповідно до рішення Ради національної безпеки і оборони України від 23.12.2023р. «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», введеного в дію Указом Президента України від 23.12.2023р. №850/2023 (зі змінами, внесеними рішенням Ради національної безпеки і оборони України від 24.06.2024р. «Про застосування, скасування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», введеним в дію Указом Президента України від 24.06.2024р. №376/2024) (далі – Рішення РНБО від 23.12.2023р.), застосовано персональні спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (санкції) до фізичних та юридичних осіб згідно з додатком.
Відповідно до пункту 1 додатку 1 Рішення РНБО від 23.12.2023р. до ОСОБА_3 ( ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Республіки Кіпр застосовано вид обмежувального заходу (санкції): блокування активів – тимчасове позбавлення права користуватися та розпоряджатися активами, що належать фізичній або юридичній особі, а також активами, щодо яких така особа може прямо чи опосередковано (через інших фізичних або юридичних осіб), вчиняти дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження ними строком на десять років.
Отже, оскільки до ОСОБА_3 застосовано вид обмежувального заходу, який передбачено пунктом 1 частини першої статті 4 Закону №1644-VII, то відповідно до пункту 3-3- частини першої статті 28 Закону №755-IV (в редакції, чинній на момент спірних правовідносин) наявна підстава для відмови у державній реєстрації.
Згідно з пунктом 3-4 частини другої статті 6 Закону №755-IV (в редакції, чинній на момент спірних правовідносин) державний реєстратор перевіряє наявність факту застосування санкцій відповідно до Закону України «Про санкції», які унеможливлюють проведення державної реєстрації, за наявності підстав для відмови у державній реєстрації, відмовляє у державній реєстрації відповідно до пункту 3-3- частини першої статті 28 Закону №755-IV (в редакції, чинній на момент спірних правовідносин).
Отже, суд у складі колегії суддів вказує, що державний реєстратор Довженко О.Ю. був зобов`язаний перевірити наявність факту застосування санкцій відповідно до Закону України «Про санкції», які унеможливлюють проведення державної реєстрації, та, зважаючи на застосування до ОСОБА_3 обмежувального заходу (санкції) – блокування активів, відмовити у проведенні реєстраційних дій щодо виключення відомостей про ОСОБА_3 як учасника та як кінцевого бенефіціарного власника ТОВ «ПОТОКИ».
Натомість за даними Єдиного державного реєстру державним реєстратором Довженком О.Ю. 01.08.2025р. проведено дві реєстраційні дії: 
№100553107002900371 «Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу» (далі – реєстраційна дія №1) стосовно ТОВ «ПОТОКИ» (ідентифікаційний код юридичної особи 40832205), за результатами якої внесені зміни до відомостей Єдиного державного реєстру про учасників ТОВ «ПОТОКИ», зокрема виключено відомості про ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Республіки Кіпр (далі – ОСОБА_4 ) як учасника ТОВ «ПОТОКИ»;
№1005531070030003751 «Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу» (далі – реєстраційна дія №2) стосовно ТОВ «ПОТОКИ», за результатами якої внесені зміни до відомостей Єдиного державного реєстру про кінцевого бенефіціарного власника ТОВ «ПОТОКИ», зокрема виключено відомості про ОСОБА_3 як кінцевого бенефіціарного власника ТОВ «ПОТОКИ».
Державний реєстратор ОСОБА_1 сформував витяг з Державного реєстру санкцій від 01.08.2025 р. (унікальний код витягу: DRS-43f5739b-bb35-4129-b82d-6417c2ba4c71) за параметрами пошуку «ПІБ - " ОСОБА_11 ", Паспорт громадянина - " НОМЕР_1 "». Результати пошуку: За вказаними параметрами санкційних дій в Державному реєстрі санкцій не знайдено (т.1 а.с. 117).
Позивач вказує на фактичне виконання покладених на нього обов`язків перевірки, оскільки відповідно до здійсненого ним 01.08.2025р. запиту факту застосування санкцій стосовно ОСОБА_3 не підтверджено.
За результатами дослідження витягу з Державного реєстру санкцій від 01.08.2025р. (унікальний код витягу: DRS-43f5739b-bb35-4129-b82d-6417c2ba4c71) за параметрами пошуку «ПІБ - " ОСОБА_11 ", Паспорт громадянина - " НОМЕР_1 "», суд у складі колегії суддів звертає увагу, що витяг містить застереження, за змістом якого: «Для полів: «Паспорт», користувач використав латинські та кириличні символи, що могло вплинути на результат пошуку. Введена користувачем інформація - L000487б0». 
Отже, під час перевірки наявності факту застосування санкцій відповідно до Закону України «Про санкції», які унеможливлюють проведення державної реєстрації, користувач отримав повідомлення, яке недвозначно засвідчує наявність чинників, які могли вплинути на результат пошуку.
Суд у складі колегії суддів особливо наголошує, що обмежувальний захід (санкції) – блокування активів стосовно ОСОБА_3 був дійсним до моменту здійснення реєстраційних дій, під час їх здійснення та є чинним на момент апеляційного розгляду цієї справи.
Під час здійснення перевірки факту застосування санкцій відповідно до Закону України «Про санкції», які унеможливлюють проведення державної реєстрації, стосовно ОСОБА_3 , зважаючи на отримане застереження, державний реєстратор Довженко О.Ю. мав можливість здійснити пошук за іншими запитами (« ОСОБА_11 » чи « ОСОБА_4 »), які засвідчують факт застосування санкцій стосовно ОСОБА_3 .
Суд у складі колегії суддів зазначає, що нехтування державним реєстратором таким повідомленням не може бути оцінене як належне виконання пункту 3-4 частини другої статті 6 Закону №755-IV (в редакції, чинній на момент спірних правовідносин) та пункту 3-3- частини першої статті 28 Закону №755-IV (в редакції, чинній на момент спірних правовідносин). 
Суд у складі колегії суддів колегії суддів вважає за доцільне звернути увагу на правовий висновок Верховного Суду, яким викладений у постанові від 23.03.2026р. у справі №320/23893/23, за яким державний реєстратор зобов`язаний перевіряти наявність застосованих санкцій щодо заявника або пов`язаних із ним осіб у день вчинення реєстраційної дії за відомостями, що містяться у рішеннях Ради національної безпеки і оборони України, введених в дію Указами Президента України, відомостях реєстрів, автоматизованих інформаційних систем, держателем (розпорядником, володільцем, адміністратором) яких є державні органи, шляхом безпосереднього доступу до них, чи у порядку інформаційної взаємодії між Єдиним державним реєстром та інформаційними системами державних органів (абзац другий пункту 49 постанови). 
Суд у складі колегії суддів вказує, що державний реєстратор ОСОБА_1 порушив приписи статей 4, 6, 25, 28 Закону №755-IV (в редакції, чинній на момент спірних правовідносин), абзацу першого пункту 11 розділу ІІ Порядку №359/5 IV (в редакції, чинній на момент спірних правовідносин), оскільки здійснив реєстраційні дії та виключив відомості про ОСОБА_3 , до якого застосовано вид обмежувального заходу відповідно до Закону України «Про санкції», як учасника та як кінцевого бенефіціарного власника ТОВ «ПОТОКИ».
З огляду на це суд у складі колегії суддів також вказує на безпідставність тверджень позивача щодо помилкової правової кваліфікації судом першої інстанції правової природи державної реєстрації, оскільки реєстрація є засвідченням факту, а не його створенням. 
За результатами аналізу чинного нормативного регулювання суд вказує, що державний реєстратор перевіряє наявність факту застосування санкцій відповідно до Закону України «Про санкції», які унеможливлюють проведення державної реєстрації. Встановлення факту застосування санкцій відповідно до Закону України «Про санкції», які унеможливлюють проведення державної реєстрації, є підставою для відмови у державній реєстрації, крім проведення державної реєстрації змін до відомостей про боржника на підставі судового рішення господарського суду у справі про банкрутство (неплатоспроможність) боржника.
Суд у складі колегії суддів відхиляє доводи позивача про порушення прав ОСОБА_2 як безпідставні. У цій справі суд перевіряє згідно з статтею 2 КАС України наказ Міністерства юстиції України №2469/5 від 11.09.2025р., а не встановлює наявність або відсутність корпоративних прав у певних осіб, зокрема, у ОСОБА_2 . 
У скарзі позивач твердить, що постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.08.2025р. у справі №320/10903/25, яка набрала законної сили, має преюдиційне значення для цієї справи.
Відповідно до частини другої статті 13 Закону України від 02.06.2016р. №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. 
Згідно з частиною четвертою статті 78 КАС обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Сумлінно дослідивши обставини справи №320/10903/25, суд у складі колегії суддів вказує на відмінність суб`єктного складу, предмету спору та об`єктів, у відношенні яких вчинялись реєстраційні дії. 
Суд у складі колегії суддів також вказує, що з огляду на приписи статей 4, 6, 25, 28 №755-IV (в редакції, чинній на момент спірних правовідносин), абзацу першого пункту 11 розділу ІІ Порядку №359/5 IV (в редакції, чинній на момент спірних правовідносин), які визначають обов`язковість відмови у державній реєстрації з підстави встановлення факту застосування санкцій відповідно до Закону України «Про санкції», які унеможливлюють проведення державної реєстрації, висновки судів у справі №320/10903/25 не можуть засвідчувати правомірність здійснення державним реєстратором реєстраційних дій у цій справі. 
Стосовно доводів позивача щодо порушення процедури проведення камеральної перевірки та співмірності застосованого покарання.
Згідно з абзацом першим частини першої статті 34-1 Закону №755-IV (в редакції, чинній на момент спірних правовідносин) контроль у сфері державної реєстрації здійснюється Міністерством юстиції України, у тому числі шляхом моніторингу реєстраційних дій в Єдиному державному реєстрі з метою виявлення порушень порядку державної реєстрації державними реєстраторами, уповноваженими особами суб`єктів державної реєстрації, а також з метою виявлення фактів неподання або несвоєчасного подання державному реєстратору передбаченої цим Законом інформації про кінцевого бенефіціарного власника юридичної особи або його відсутність. За результатами моніторингу реєстраційних дій в Єдиному державному реєстрі у разі виявлення порушень порядку державної реєстрації державними реєстраторами, уповноваженими особами суб`єктів державної реєстрації Міністерство юстиції України проводить камеральні перевірки суб`єктів державної реєстрації.
Відповідно до абзацу третього частини першої статті 34-1 Закону №755-IV (в редакції, чинній на момент спірних правовідносин) у разі якщо в результаті проведеної камеральної перевірки суб`єктів державної реєстрації виявлено прийняття рішень державним реєстратором з порушенням законів, що має наслідком порушення прав та законних інтересів фізичних та/або юридичних осіб, Міністерство юстиції України вживає заходів щодо негайного повідомлення про це відповідних правоохоронних органів для вжиття необхідних заходів, а також заінтересованих осіб.
Згідно з частиною другою статті 34-1 Закону №755-IV (в редакції, чинній на момент спірних правовідносин) результатами проведення перевірок суб`єктів державної реєстрації Міністерство юстиції України у разі виявлення порушень порядку державної реєстрації державними реєстраторами, уповноваженими особами суб`єктів державної реєстрації приймає вмотивоване рішення про:
1) тимчасове блокування доступу державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації до Єдиного державного реєстру;
2) анулювання доступу державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації до Єдиного державного реєстру;
3) притягнення до адміністративної відповідальності державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації;
4) направлення до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України подання щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю;
5) направлення на обов`язкове підвищення кваліфікації державного реєстратора, крім нотаріусів, які виконують повноваження державного реєстратора відповідно до покладених на них законом обов`язків.
Відповідно до абзацу першого частини третьої статті 34-1 34-1 Закону №755-IV (в редакції, чинній на момент спірних правовідносин) технічний адміністратор Єдиного державного реєстру у день надходження рішень, передбачених пунктами 1 і 2 частини другої цієї статті, забезпечує їх негайне виконання.
Згідно з частиною четвертою статті 34-1 34-1 Закону №755-IV (в редакції, чинній на момент спірних правовідносин) порядок здійснення контролю, проведення камеральних перевірок, права та обов`язки державних реєстраторів, суб`єктів державної реєстрації прав та Міністерства юстиції України під час здійснення контролю та проведення перевірок; критерії, за якими здійснюється моніторинг; критерії, за якими визначається ступінь відповідальності за порушення, допущені у сфері державної реєстрації, визначаються Кабінетом Міністрів України.
Кабінет Міністрів України постановою від 21.12.21016р. №990 затвердив Порядок здійснення Міністерством юстиції контролю за діяльністю у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень і державної реєстрації юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, фізичних осіб - підприємців та відокремлених підрозділів юридичної особи, утвореної відповідно до законодавства іноземної держави (далі – Порядок №990).
Постановою Кабінету Міністрів України від 21.12.2016 №990 затверджено Порядок №990.
Порядок визначає процедуру здійснення Мін`юстом контролю за діяльністю у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень і державної реєстрації юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, фізичних осіб - підприємців та відокремлених підрозділів юридичної особи, утвореної відповідно до законодавства іноземної держави (далі - сфера державної реєстрації), критерії, за якими здійснюється моніторинг реєстраційних дій в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - реєстри), та визначається ступінь відповідальності за порушення у сфері державної реєстрації (абзац перший пункту 1 Порядку №990).
Відповідно до пункту 2 Порядку №990 терміни, що вживаються у цьому Порядку, мають таке значення:
уповноважена особа суб`єкта державної реєстрації - адміністратор центру надання адміністративних послуг, помічник нотаріуса, які вчиняють усі передбачені законодавством дії щодо прийняття та видачі документів для державної реєстрації;
реєстраційні дії - усі дії, що здійснюються державним реєстратором прав на нерухоме майно або державним реєстратором юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - державний реєстратор), уповноваженою особою суб`єкта державної реєстрації у реєстрах, крім надання інформації з них.
Згідно з підпунктами 4 та 5 пункту 4 Порядку №990 контроль за діяльністю у сфері державної реєстрації здійснюється, зокрема, шляхом: перевірки відомостей, отриманих Мін`юстом під час реалізації повноважень у сфері державної реєстрації, моніторингу реєстраційних дій в реєстрах.
Відповідно до пункту 9 Порядку №990 камеральна перевірка під час здійснення контролю за діяльністю у сфері державної реєстрації проводиться на підставі рішення Мін`юсту в разі виявлення порушень, визначених законами, порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та/або державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
Згідно з абзацом першим пункту 10 Порядку №990 у рішенні Мін`юсту про проведення камеральної перевірки зазначаються прізвище, ім`я, по батькові державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації, стосовно яких прийнято рішення про проведення камеральної перевірки, та підстава проведення камеральної перевірки. Згідно з абзацом другим пункту 10 Порядку №990 відповідним рішенням утворюється комісія з проведення камеральної перевірки у складі не менше як трьох посадових осіб Мін`юсту (далі - комісія).
Згідно з пунктом 13 Порядку №990 під час проведення камеральної перевірки державний реєстратор, уповноважена особа суб`єкта державної реєстрації мають право подавати Мін`юсту свої пояснення та додаткову інформацію, що стосується предмета перевірки, які додаються до матеріалів перевірки .
Відповідно до абзацу першого пункту 13-1 Порядку №990 результати камеральної перевірки викладаються у формі акта або довідки, які підписується усіма членами комісії. 
Згідно з абзацом другим пункту 13-1 Порядку №990 у разі наявності порушень установленого законом порядку державної реєстрації складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.
В акті/довідці про проведення камеральної перевірки зазначаються: дата проведення камеральної перевірки; прізвище, ім`я та по батькові посадових осіб Мін`юсту, що проводили камеральну перевірку; підстава проведення камеральної перевірки; опис виявлених порушень порядку державної реєстрації (з посиланням на відповідні норми законів) із зазначенням підтвердних документів чи відомостей з реєстрів (у разі складення акта); пропозиції стосовно змісту рішення за результатами проведеної камеральної перевірки (у разі складення акта) (абзац третій пункту 13-1 Порядку №990).
В акті про проведення камеральної перевірки зазначаються встановлені у діях державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації одноразове грубе чи неодноразові істотні порушення законів під час проведення реєстраційних дій в реєстрах (абзац четвертий пункту 13-1 Порядку №990).
За результатами проведення камеральної перевірки у разі наявності порушень встановленого законом порядку державної реєстрації на підставі акта комісії про проведення камеральної перевірки Мін`юстом приймається вмотивоване рішення про результати проведення камеральної перевірки та притягнення державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації до передбаченої законом відповідальності з урахуванням вчинених одноразового грубого чи неодноразових істотних порушень законів під час проведення реєстраційних дій в реєстрах, а також з урахуванням наявних у Мін`юсті відомостей щодо неодноразового застосування до відповідного державного реєстратора протягом останніх дванадцяти місяців заходів, пов`язаних з тимчасовим блокуванням чи анулюванням доступу до реєстрів (пункт 14 Порядку №990).
У разі виявлення у діях державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації одноразового грубого чи неодноразових істотних порушень законів під час проведення реєстраційних дій в реєстрах, а також у разі, коли у Мін`юсту наявні відомості щодо неодноразового застосування до такого державного реєстратора протягом останніх дванадцяти місяців заходів, пов`язаних з тимчасовим блокуванням чи анулюванням доступу до реєстрів, застосовується пункт 2 частини другої статті 37-1 Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень” та/або пункт 2 частини другої статті 34-1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» (абзац перший пункту 16 Порядку №990).
Як встановив суд першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, на виконання пунктів 13-1 та 14 Порядку №990 комісія склала акт від 11.09.2025р. № 4283/19.1.4/25 (т.1 а.с.20-29), в якому визначені підстави проведення перевірки, опис виявлених порушень з посиланням на відповідні норми законів та пропозиції стосовно змісту рішення за результатами проведеної перевірки.
Міністерство юстиції України прийняло наказ №2469/5 від 11.09.2025р. «Про результати проведення камеральної перевірки державного реєстратора Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області ОСОБА_1 » на підставі акта від 11.09.2025р. № 4283/19.1.4/25, який містить виклад встановлених порушень, норми, що регулюють відповідальність за ці порушення, та вид дисциплінарного стягнення і, отже, в акті наведені належні мотиви зроблених висновків.
Надаючи оцінку доводам позивача щодо невмотивованості оскаржуваного наказу, суд у складі колегії суддів вважає за підставне вказати на правовий висновок Верховного Суду, який викладено у постанові від 05.03.2026р. у справі №320/11899/24, за яким вмотивоване рішення – це рішення, прийняте на підставі належної оцінки фактів та доказів, з урахуванням усіх заявлених аргументів сторін, із подальшим застосуванням відповідних норм законодавства. Тобто уповноважений орган має оцінити висновок комісії з проведення камеральної перевірки, викладений в акті перевірки у формі пропозиції, його мотивацію, обґрунтованість, і за результатами розгляду прийняти відповідне рішення.
У цій справі Верховний Суд також дійшов висновку, за яким відсутність в наказі Міністерства юстиції України конкретних мотивів та обґрунтувань щодо прийнятого рішення про анулювання доступу до реєстру не свідчить про його невмотивованість.
Збіжний висновок у подібних правовідносинах Верховний Суд виклав у постановах від 02.07.2025р. у справі №320/11900/24, від 18.09.2025р. у справі №320/11898/24 та від 25.11.2025р. у справі №320/381/24.
З урахуванням правового висновку Верховного Суду, який викладений у постанові від 05.03.2026р. у справі №320/11899/24, суд у складі колегії суддів зазначає, що відсутність в оскаржуваному наказі Міністерства юстиції України конкретних мотивів та обґрунтувань прийнятого рішення не свідчить про його невмотивованість.
Натомість суд у складі колегії суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, за яким акт від 11.09.2025р. № 4283/19.1.4/25 за результатами камеральної перевірки містить виклад встановлених порушень, норми, що регулюють відповідальність за ці порушення, та вид дисциплінарного стягнення і, отже, в акті наведені належні мотиви зроблених висновків.
Суд у складі колегії суддів також зазначає, що Міністерство юстиції України звернулось до позивача з листом від 22.08.2025р. №120731/19.1.4/-25 і позивач реалізував можливість відповідно до пункту 13 Порядку №990 надати пояснення (вх. №155649-33-25 від 08.09.2025р.), яким комісія надала відповідну оцінку, про що прямо вказано в акті.
Отже, доводи скаржника про невмотивованість оскаржуваного наказу, яким анульовано доступ до Єдиного державного реєстру не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та спростовуються правовими висновками Верховного Суду.
Оцінюючи оскаржуваний наказ Міністерства юстиції України як вмотивований, суд у складі колегії суддів за результатами аналізу чинного нормативного регулювання та з урахуванням обставин цієї справи, які правильно встановлені судом першої інстанції та підтверджуються матеріалами справи, доходить висновку про співмірність застосованого до позивача стягнення. 
Суд у складі колегії суддів вказує, що державний реєстратор всупереч приписам статей 4, 6, 25, 28 Закону №755-IV (в редакції, чинній на момент спірних правовідносин), абзацу першого пункту 11 розділу ІІ Порядку №359/5 IV (в редакції, чинній на момент спірних правовідносин) здійснив дві самостійні реєстраційні дії та виключив відомості про ОСОБА_3 , до якого застосовано вид обмежувального заходу відповідно до Закону України «Про санкції», як учасника та як кінцевого бенефіціарного власника ТОВ «ПОТОКИ».
Отже, суд у складі колегії суддів доходить висновку, що під час вчинення реєстраційних дій державний реєстратор грубо й неодноразово порушив порядок державної реєстрації. 
Суд у складі колегії суддів доходить висновку про дотримання встановленого порядку проведення камеральної перевірки та співмірність застосованого заходу відповідальності у вигляді анулювання доступу до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.
За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а викладені відповідачем в апеляційній скарзі доводи не свідчать про порушення окружним адміністративним судом норм матеріального чи процесуального права, які б могли призвести до неправильного вирішення справи

Висновки суду апеляційної інстанції
Згідно з частиною першою статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін.
Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Здійснивши в межах, визначених статтею 308 КАС України, апеляційний перегляд цієї справи, суд у складі колегії суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального й процесуального права.
Доводи апеляційної скарги таких висновків не спростовують, оскільки ґрунтуються на неправильному тлумаченні фактичних обставин, норм матеріального й процесуального права, що регулюють спірні правовідносини.
Зважаючи на результати апеляційного перегляду та відповідно до статті 139 КАС України, розподіл судових витрат зміні не підлягає.
Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Державного реєстратора Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області Довженка Олексія Юрійовича залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30.04.2026 р. у справі №420/37874/25 залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції відповідно до статті 325 КАС України набирає законної сили з дати її ухвалення.
Постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена, шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з підстав передбачених у процесуальному законодавстві.

Суддя: Д.С.Терлецький

Суддя: Н.В.Вербицька

Суддя: О.О.Димерлій