Єдиний унікальний № 946/4062/26 
Провадження № 1-кп/946/433/26 

ВИРОК
Іменем України

15 липня 2026 року        місто Ізмаїл
Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі:
головуючий – суддя ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_3 ,
обвинувачений ОСОБА_4 ,
потерпілі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , представник потерпілих ОСОБА_7 ,
розглянувши в місті Ізмаїл Одеської області в залі суду у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12026162150000227, за обвинуваченням -
ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Ізмаїл Одеської області, громадянина російської федерації, із середньою освітою, не одруженого, тимчасово непрацюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
Судом встановлені наступні фактичні данні.
07 березня 2026 року біля 22 години 10 хвилини в місті Ізмаїл Одеської області водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки «HYUNDAI» реєстраційний номер НОМЕР_1 , і рухаючись по проспекту Миру з боку вулиці Івана Франка в напрямку вулиці Європейської та в порушення вимог Правил дорожнього руху, а саме: п. 1.5, згідно з яким дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п. 2.3 (б), згідно з яким для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; п. 12.4, згідно з яким у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50км/год.; п. 12.9 (б), згідно з яким водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4, 12.5, 12.6 та 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29 «Обмеження максимальної швидкості», 3.31 «Зона обмеження максимальної швидкості» або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «й» пункту 30.3 цих Правил; п. 18.1, згідно з яким водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, водій ОСОБА_4 , при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, який розташований біля будинку № 7 по проспекту Миру в місті Ізмаїл Одеської області, внаслідок злочинної самовпевненості, тобто передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків легковажно розрахував на їх відвернення не був уважним, рухаючись в населеному пункті з перевищенням швидкості руху, яка становила не менше 69,4…72,5км/год., не вжив заходів до зменшення швидкості руху та зупинки свого транспортного засобу, в результаті чого, на вказаному пішохідному переході скоїв наїзд на пішоходів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які в цей час переходили проїжджу частину дороги з права на ліво по ходу руху транспортного засобу. В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішоходам: ОСОБА_6 спричинено тілесні ушкодження у вигляді сукупної травми голови, грудної клітки, тазу та кінцівок: закритої черепно-мозкової травми у формі забою головного мозку, потиличної ділянки, забою м`яких тканин (забійних ран) в лобовій ділянці зліва та тім`яній ділянці справа, закритого уламкового перелому лівої плечової кістки в середній третині зі зміщенням уламків, закритого перелому правої променевої кістки в середній ніжній третині зі зміщенням уламків, закритого перелому верхньої гілки лобкової кістки зліва зі зміщенням уламків, закритого перелому задньої частини лівої клубової кістки зліва без зміщення уламків, закритого перелому 3-го ребра зліва по середньо-ключичній лінії без зміщення уламків, підшкірної емфіземи грудної клітки зліва, які у своїй сукупності призвели до розвитку небезпечного стану та відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за критерієм небезпеки для життя; ОСОБА_5 спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у формі забою головного мозку, забитої рани лобної ділянки, закритого перелому обох кісток лівої гомілки в в\3 зі зміщенням уламків, забою грудної клітки та відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я строком понад 3 тижні (більше ніж 21 день).
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винним в обсязі пред`явленого йому обвинувачення. В ході судового розгляду він детально розповів про обставини кримінального правопорушення та щиро розкаявся в його вчиненні, не піддавши сумніву обставини справи, викладені в обвинувальному акті. Так, обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що кримінальне правопорушення він вчинив за вище описаних обставинах, об`яснив свою поведінку тим, що під час керування автомобілем не обрав відповідної швидкості та не помітив пішоходів. У скоєному кається. 
Потерпілий ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового розгляду був повідомлений належним чином. Суд, заслухавши думки учасників судового провадження про можливість за відсутності потерпілого з`ясувати всі обставини судового розгляду, відповідно до ст. 325 КПК України прийшов до висновку про проведення судового розгляду без участі потерпілого. 
Приймаючи до уваги повне визнання обвинуваченим своєї провини в обсязі пред`явленого йому обвинувачення, а також те, що він не піддавав сумніву обставини справи, які викладені в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, у суду не виникає сумнівів в добровільності позиції обвинуваченого. 
У зв`язку з цим, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються, та визнав можливим обмежити обсяг досліджуваних доказів допитом обвинуваченого, а також дослідженням доказів, що стосуються особи обвинуваченого.
При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку. 
Аналізуючи досліджені у справі докази в їх сукупності, суд вважає їх достовірними, оскільки кожне з них доповнюється і підтверджується сукупністю інших доказів. 
Дії обвинуваченої правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України, оскільки ОСОБА_4 скоїв порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тілесні ушкодження середньої тяжкості та заподіяло тяжке тілесне ушкодження, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України. 
При призначенні покарання суд, відповідно до ст. 65-67 КК України враховує характер і міру громадської небезпеки вчиненого злочину, дані, які характеризують особу обвинуваченого, обставини, які обтяжують і пом`якшують покарання, висновок органу пробації. 
Обставин, які б згідно ст. 67 КК України обтяжували покарання обвинуваченого, судом не встановлено. 
До обставин, які згідно ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд відносить повне визнання своєї провини обвинуваченим, щире каяття в скоєнні злочину, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне часткове відшкодування матеріальної шкоди.
З урахуванням усіх обставин справи, особи обвинуваченого, відсутність судимостей у обвинуваченого, керуючись вимогами карного закону і передбачених цим законом санкцій, суд вважає, що виправлення і перевиховання обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства. 
Суд враховує, що відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Враховуючи наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , той обставини, що обвинувачений раніше до відповідальності за порушення Правил дорожнього руху не притягувався, з урахуванням особи обвинуваченого, враховуючи, що ОСОБА_4 вчинив злочин вперше, керуючись вимогами карного закону і передбачених цим законом санкцій, суд вважає можливим при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 основне покарання призначити в межах близької до мінімальної санкції ч. 2 ст. 286 КК України з призначенням додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами. 
Речові докази розподіляються відповідно до вимог ст. 100 КПК України. 
Процесуальні витрати, пов`язані з проведенням експертиз у справі, підлягають відшкодуванню відповідно до вимог ст. 124, 126 КПК України. 
Керуючись ст. 369 –371, 373 –375 КПК України, суд –
У Х В А Л И В :
ОСОБА_4  визнати винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на два роки.  
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням строком на два роки. На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межи України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_4 не обирати. 
Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави процесуальні витрати у справі, пов`язані з проведенням експертиз в сумі 20038 (двадцять тисяч тридцять вісім)грн 72коп. 
Арешт на речовий доказ, якій накладений згідно ухвал слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду від 10 березня 2026 року та 18 травня 2026 року – скасувати. Речовий доказ: автомобіль марки «HYUNDAI» реєстраційний номер НОМЕР_1 - повернути власнику – ОСОБА_8 або інший уповноваженій особі.
На вирок може бути подана апеляція до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд впродовж 30 діб з моменту його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.
Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді, а обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.
Відповідно до ч. 15 ст. 615 КПК України суд обмежився проголошенням резолютивної частини вироку з врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.
Під час судового провадження судом застосовувалися Правила організації ефективного кримінального судочинства, які введені в дію рішенням Ради суддів України № 14 від 28 лютого 2020 року, з якими можна ознайомитись на сайті Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області за посиланням: https://iz.od.court.gov.ua/sud1510/.

Суддя Ізмаїльського міськрайонного суду
Одеської області         ОСОБА_1