КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

справа №755/5505/26 Головуючий у І інстанції - Метелешко О.В.
апеляційне провадження №33/824/3387/2026  Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

10 серпня 2026 року суддя Київського апеляційного суду Приходько К.П., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Вознюка В`ячеслава Анатолійовича, потерпілої особи ОСОБА_2 , переглянув справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою Вознюка В`ячеслава Анатолійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 02 червня 2026 року, якою

ОСОБА_1 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина
України, пенсіонера, проживаючого за 
адресою: АДРЕСА_1 

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, та на якого накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 (двадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн., - 

установив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №845086 від 09 квітня 2026 року, ОСОБА_1 , 08 квітня 2026 року, о 23 годині 15 хвилин, за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив стосовно своєї колишньої дружини ОСОБА_2 домашнє насильство психологічного характеру, а саме: ображав нецензурною лайкою, погрожував, вторгався в її особисте життя, кричав, чим завдав шкоди психологічному здоров`ю, тобто адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Постановою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 02 червня 2026 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. 
Не погоджуючись із зазначеною вище постановою, адвокат Вознюк В.А., який діє в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді скасувати та ухвалити нову, якою закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу та події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує на те, що при оформленні матеріалів даної справи відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, інспектором поліції було допущене грубе порушення вимог чинного законодавства.
При розмові з поліцейськими ОСОБА_1 повідомляв, що не вчиняв домашнього насильства.
Не вчиняв будь-яких протиправних дій відносно колишньої дружини.
Ним було повідомлено, що ніякого конфлікту немає.
Він просто хотів поговорити з колишньою дружиною щодо відновлення шлюбу.
Сама ж потерпіла поліцейським повідомила, що їй всього на всього не дають спати, бо ОСОБА_1 хоче з нею поговорити.
Зазначене жодним чином не є домашнім насильством - психологічним.
Натомість, поліцейські, як вважає ОСОБА_1 вели себе не коректно, перекручували його слова та потерпілої, розповідали на російській мові про «полові труднощі», погрожували.
Висновком таких дій поліцейських є незаконно складений протокол, в якому зазначено, що ОСОБА_1 ображав потерпілу нецензурною лайкою, хоча матеріали справи не містять письмових пояснень потерпілої, а фабула протоколу не відповідає наявній в матеріалах справи заяві потерпілої.
Звертає увагу на те, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 відсутні належні та допустимі докази щодо скоєння ним правопорушення.
У судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник Вознюк В.А. апеляційну скаргу підтримали, просили її задовольнити.
У судовому засіданні потерпіла особа - ОСОБА_2 заперечувала проти доводів апеляційної скарги, просила постанову суду першої інстанції залишити без змін.
Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП). 
Перевіркою матеріалів справи встановлено, що судом першої інстанції дані вимоги закону у повній мірі було дотримано.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, за обставин, викладених у постанові, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується перевіреними в судовому засіданні доказами, яким суд дав належну оцінку.
Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.
Згідно з диспозицією ч.1 ст. 173-2 КУпАП, яка ставиться ОСОБА_1 у провину, правопорушенням є вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.
Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян. Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких із зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки можливість настання чи настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому. 
Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.
Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст. 173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року №2229-VIII, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. 
Зокрема, психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство відносно колишньої дружини ОСОБА_2 , в ході якої ображав нецензурною лайкою, погрожував, вторгався в її особисте життя, кричав, чим завдав шкоди психологічному здоров`ю.
Як вбачається з письмових пояснень ОСОБА_2 від 08 квітня 2026 року, кожного дня над нею знущаються, принижують та 08 квітня 2026 року їй не давали спати, а коли вона додзвонилася до поліції, вирвали слухавку та розбили. 
Зазначила, що з ОСОБА_1 вони розлучені з 2021 року та 08 квітня 2026 року останній погрожував залізти до неї у ліжко, приставав. 
Коли вона хоче вийти з дому, то не випускає, перегороджує дорогу, хватає за руки, а іноді, взагалі не впускає додому. 
Коли приїхала поліція, погрожував, що не залишить все це так і вона за це буде відповідати.
Окрім пояснень потерпілої особи, вина ОСОБА_1 у вчиненні щодо ОСОБА_2 домашнього насильства підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення Серії ВАД №845086 від 09 квітня 2026 року, копією термінового заборонного припису стосовно кривдника серія АА №543821, відеозаписом, дослідженим апеляційним судом.
Отже, в діях ОСОБА_1 вбачається об`єктивна та суб`єктивна сторона інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги Вознюка В.А. , який діє в інтересах ОСОБА_1 з приводу відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, є безпідставними, констатуються з формальних підстав, і такими, що спростовуються дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, яким суд першої інстанції дав належну та об`єктивну оцінку, що також перевірено в суді апеляційної інстанції.
З огляду на викладене, апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. 
Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, які повністю узгоджуються між собою, а інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б свідчили про незаконність винесеної у справі постанови.
Будь-яких переконливих доводів, які б ставили під сумнів висновок суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП апелянтом не наведено.
Таким чином, суд апеляційної інстанції, відповідно до ст. 252 КУпАП, всебічно, повно і об`єктивно дослідивши всі обставин справи в їх сукупності, прийшов до висновку, що постанова суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, є законною та обґрунтованою.
Керуючись ст. 294 КУпАП, -

постановив:

Апеляційну скаргу Вознюка В`ячеслава Анатолійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 02 червня 2026 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду К.П. Приходько