ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33601 , м. Рівне, вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 липня 2026 року   Справа № 903/203/26 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Розізнана І.В., суддя Крейбух О.Г. ,  суддя Поліщук П.Я. 

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Павлишина Сергія Григоровича на ухвалу Господарського суду Волинської області від 07.05.26 у справі №903/203/26 (суддя Дем`як В.М.)

за заявою стягувача (заявника) Приватного виробничо-торгового підприємства "Світязь"
до боржника Фізичної особи-підприємця Павлишина Сергія Григоровича
про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з боржника 10 200, 00 грн. заборгованості в т.ч. 5 100, 00 грн. заборгованості по тарі, 5 100, 00 грн. штрафу за несвоєчасне повернення тари, а також 5 000 грн. у відшкодування понесених витрат на професійну правничу допомогу та 332, 80 грн. витрат по сплаті судового збору

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 07.05.26 заяву Фізичної особи-підприємця Павлишина Сергія Григоровича від 06.05.2026 про скасування судового наказу за №903/203/26 від 05.03.2026 з додатками повернуто заявнику.
Не погоджуючись із оскаржуваним судовим рішенням через підсистему "Електронний суд" від ФОП Павлишина С.Г. до Північно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга. Із підстав висвітлених у апеляційній скарзі ФОП Павлишин С.Г. просить суд апеляційної інстанції поновити строк на подання заяви про скасування судового наказу № 903/203/26 від 05.03.2026. Апеляційну скаргу задоволити. Скасувати ухвалу Господарського суду Волинської області від 07.05.2026 у справі № 903/203/26 та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду (вирішення питання про скасування судового наказу).
Листом № 903/203/26/2455/26 від 19.05.26 судом апеляційної інстанції витребувано матеріали справи у місцевого господарського суду. 27.05.26 від суду першої інстанції до суду апеляційної інстанції надійшли матеріали справи.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 02.06.26 апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Павлишина Сергія Григоровича на ухвалу Господарського суду Волинської області від 07.05.26 у справі №903/203/26 залишено без руху. Запропоновано скаржнику протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху усунути встановлений при поданні апеляційної скарги недолік, а саме подати оригінал платіжного документа (квитанції, платіжного доручення, тощо) про сплату судового збору в розмірі 2 662, 40 грн.
08.06.26 через підсистему "Електронний суд" від ФОП Павлишина С.Г. до Північно-західного апеляційного господарського суду надійшла заява про усунення недоліків.
09.06.26 26 через підсистему "Електронний суд" від ФОП Павлишина С.Г. до Північно-західного апеляційного господарського суду надійшла заява про зупинення виконання рішення Господарського суду Волинської області від 05.03.2026 року у справі №903/203/26 до закінчення її перегляду в апеляційному порядку.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 15.06.26 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Павлишина Сергія Григоровича на ухвалу Господарського суду Волинської області від 07.05.26 у справі №903/203/26. Заяву Фізичної особи-підприємця Павлишина Сергія Григоровича про зупинення виконання рішення Господарського суду Волинської області від 05.03.2026 року у справі № 903/203/26 до закінчення перегляду апеляційної скарги в апеляційному порядку залишено без розгляду. Роз`яснено учасникам справи, що розгляд апеляційної скарги відбудеться в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження. Запропоновано Приватному виробничо-торгового підприємству "Світязь" у строк до 26.06.26 надати суду обґрунтований відзив на апеляційну скаргу, в порядку передбаченому статтею 263 ГПК України та докази надсилання копії відзиву та доданих до нього документів відповідачу.
Відповідно до ст.ст. 269, 270 ГПК України апеляційна інстанція переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Під час дослідження матеріалів справи колегією суддів апеляційної інстанції встановлено наступне.
05.03.2026 Господарським судом Волинської області видано судовий наказ №903/203/26 про стягнення з Фізичної особи-підприємця Павлишина Сергія Григоровича 10 200, 00 грн. заборгованості в т.ч. 5 100, 00 грн. заборгованості по тарі, 5 100, 00 грн. штрафу за несвоєчасне повернення тари, а також 5 000 грн. у відшкодування понесених витрат на професійну правничу допомогу та 332, 80 грн. витрат по сплаті судового збору
Судовий наказ №903/203/26 від 05.03.2026 з копією заяви про видачу судового наказу з додатками надіслано боржнику - Фізичній особі-підприємцю Павлишину Сергію Григоровичу.
14.04.2026 судовий наказ набрав законної сили.
06.05.2026 на адресу Господарського суду Волинської області надійшла заява Павлишина Сергія Григоровича про скасування судового наказу № 903/203/26 від 05.03.2026.
Заявник зазначає, що відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України загальний строк позовної давності становить 3 роки та повідомляє суд про перехід на спрощену систему оподаткування 31.12.2021. Додатково зазначає, що з 01.01.2022 року заявник не має ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоям. Керуючись ст 157 Господарського процесуального кодексу України просить суд: застосувати наслідки спливу строку позовної давності і відмовити заявнику в стягненні боргу; скасувати cудовий наказ №903/203/26 від 05.03.2026 року.
Ухвалою Господарського суду Волинської області від 07.05.26 заяву ФОП Павлишина С.Г. від 06.05.26 про скасування судового наказу за № 903/203/26 від 05.03.26 з додатками повернуто заявнику на підставі ч. 2 ст. 158 ГПК України 
Мотивуючи судове рішення місцевий господарський суд зазначив, що копія судового наказу та додані до заяви документи були надіслані боржнику 05.03.26. Поштове відправлення було повернуто суду з відміткою "за закінченням терміну зберігання". При цьому згідно ст. 157, 158 ГПК України заява про скасування судового наказу подається до суду протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу. Суд першої інстанції покликався на постанови Верховного Суду у яких зазначається, що у разі надсилання судового рішення за належною поштовою адресою сторони і такий судовий акт повернуто, зокрема, у зв`язку з відсутністю (вибуття) адресата, то слід вважати, що адресат повідомлений про прийняття певного судового рішення по справі. Також місцевий господарський суд зауважив, що до заяви про скасування судового наказу заявником не долучено клопотання про поновлення процесуального строку для подання відповідної заяви, що додатково підтверджує наявність правових підстав для повернення даної заяви. Ураховуючи належне повідомлення боржника про видачу судового наказу та пропуск останнім процесуального строку на подання заяви про скасування судового наказу, місцевий господарський суд повернув заяву про скасування судового наказу заявнику. 
Не погоджуючись із оскаржуваним судовим рішенням через підсистему "Електронний суд" від ФОП Павлишина С.Г. до Північно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга. 
Основні доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції безпідставно повернув заяву про скасування судового наказу, оскільки строк на її подання не був пропущений та повинен обчислюватися з моменту фактичного отримання боржником інформації про судовий наказ. Апелянт зазначає, що копію судового наказу та додані до нього документи він поштовим зв`язком не отримував, а про існування наказу дізнався лише 01.05.2026 через застосунок "Дія", відтак саме з цієї дати має обчислюватися процесуальний строк. Крім того, з метою усунення будь-яких формальних перешкод для доступу до правосуддя апелянт просить поновити строк на подання заяви про скасування судового наказу. Також апелянт вказує, що вимоги стягувача є необґрунтованими, оскільки ще з 01.01.2022 ним припинено діяльність відповідної торгової точки, анульовано ліцензію на роздрібну торгівлю алкогольними напоями, скасовано реєстрацію РРО та здійснено повний розрахунок зі стягувачем. Зазначає, що жодних належних і допустимих доказів існування заборгованості, зокрема товарно-транспортних накладних чи актів звірки, стягувачем не надано, а протягом більш як чотирьох років останній взагалі не заявляв будь-яких претензій щодо повернення тари. На думку апелянта, наведені обставини свідчать про наявність між сторонами спору про право, який не може розглядатися в порядку наказного провадження, у зв`язку з чим оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, а справа - направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду питання про скасування судового наказу.

Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Частиною 2 ст. 4 ГПК України визначено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Колегія суддів апеляційної інстанції зауважує, що розділ II ГПК України регулює питання, які пов`язані з наказним провадженням у господарському судочинстві.
Згідно ст. 147 ГПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи-підприємці. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими законом для виконання судових рішень.
Відповідно до ст. 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.
Відповідно до ч. 1 ст. 154 ГПК України суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п`яти днів з дня її надходження. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника.
Згідно ч. 1 ст. 157 ГПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Щодо незгоди ФОП Павлишина С.Г. із оскаржуваним судовим рішенням, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне.
Предметом апеляційного розгляду є ухвала суду першої інстанції про повернення заяви про скасування судового наказу. Таким чином суд апеляційної інстанції повинен дослідити процесуальні дії суду під час ухвалення відповідного судового рішення, а не вирішувати спір по суті заявлених вимог. 
Відповідно до ст. 156 ГПК України після видачі судового наказу суд не пізніше наступного дня надсилає його копію (текст), що містить інформацію про веб-адресу такого рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень, боржникові до його електронного кабінету, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом із повідомленням про вручення чи цінним листом з описом вкладеного. Одночасно з копією судового наказу боржникові надсилається копія заяви стягувача про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами. Копія (текст) судового наказу, що містить інформацію про веб-адресу такого рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень, разом з додатками надсилаються боржнику за адресою місцезнаходження (місця проживання), зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Днем отримання боржником копії судового наказу є день його вручення боржнику, визначений відповідно до статті 242 цього кодексу.
Як убачається з матеріалів справи місцевим господарським судом 05.03.26 видано судовий наказ (том 1, а.с. 67) та 06.03.26 надіслано на адресу ФОП Павлишина С.Г. рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію заяви про видачу судового наказу від 03.03.26 та копію судового наказу від 05.03.26 (том 1, а.с. 68-71). Адреса, на яку надіслані матеріали заяви, а також судовий наказ: " АДРЕСА_1 ". 
Дана адреса збігається з відомостями, які вказані в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відносно ФОП Павлишина С.Г.
Колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу, що згідно п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Отже, колегія суддів апеляційної інстанції виснує, що місцевий господарський суд виконав вимоги ст. 156 ГПК України та належним чином повідомив боржника про видачу судового наказу у справі № 903/203/26 у розумінні ст. 242 ГПК України.
Також суд апеляційної інстанції враховує, що Верховний Суд у постанові від 22.10.2024 у справі № 910/18480/20 вказав, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною (наявність такої адреси в ЄДРПОУ прирівнюється до повідомлення такої адреси стороною), і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі (постанови Верховного Суду від 17.11.2021 у справі № 908/1724/19, від 14.08.2020 у справі № 904/2584/19, від 13.01.2020 у справі №910/22873/17).
Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (аналогічний висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17, Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б, від 21.01.2021 у справі № 910/16249/19, від 19.05.2021 у справі №910/16033/20, від 20.07.2021 у справі № 916/1178/20, від 22.10.2024 у справі № 910/18480/20).
Додатково судом апеляційної інстанції враховується, що апелянтом пропущено строк на подання заяви про скасування судового наказу у справі № 903/203/26.
Згідно ст. 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк. Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу. Про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою. Ухвалу про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим кодексом.
Як убачається з матеріалів справи, заява ФОП Павлишина С.Г. від 05.05.26 про скасування судового наказу не містить прохання про поновлення пропущеного процесуального строку.
Колегія суддів апеляційної інстанції враховує, що вже в апеляційній скарзі апелянт звертає увагу на доказ, а саме повідомлення про видачу судового наказу через мобільний застосунок "Дія" та просить поновити пропущений процесуальний строк на подання заяви про скасування судового наказу № 903/203/26 від 05.03.26. 
Тобто апелянт фактично вчинив процесуальну дію вже на стадії апеляційного перегляду, а не під час первинно поданої заяви про скасування судового наказу, яка була подана до суду першої інстанції.
Сторони мають усвідомлювати, що інститути апеляційного та касаційного перегляду впроваджені для усунення можливих помилок судового розгляду справ у першій інстанції, а не для усунення помилок сторони, допущених нею під час розгляду справи судом першої інстанції, у формулюванні стороною своїх позовних вимог, аргументів та формуванні їх доказової бази. Це відповідає і практиці ЄСПЛ, яка є джерелом права відповідно до Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини". Наприклад, ЄСПЛ у своєму рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" (заява №3236/03, пункт 40) зазначив, що повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Статтею 276 ГПК України унормовано, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що місцевий господарський суд, повертаючи заяву ФОП Павлишина С.Г. про скасування судового наказу, правильно застосував норми процесуального права та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для її прийняття до розгляду, оскільки заява була подана після спливу встановленого законом строку та не містила клопотання про його поновлення. Доводи апеляційної скарги наведених висновків не спростовують, у зв`язку з чим правові підстави для її задоволення та скасування оскаржуваного судового рішення у суду відсутні, а тому колегія суддів апеляційної інстанції відмовляє в задоволенні апеляційної скарги, а оскаржуване судове рішення вважає за необхідне залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 272, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Павлишина Сергія Григоровича на ухвалу Господарського суду Волинської області від 07.05.26 у справі №903/203/26 залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.
2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому ст.ст. 287-289 ГПК України.
3. Справу №903/203/26 повернути до Господарського суду Волинської області.

Головуючий суддя Розізнана І.В. 

Суддя   Крейбух О.Г. 

Суддя   Поліщук П.Я.