П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 400/4436/24	

Перша інстанція: суддя Мельник О.М.,
повний текст судового рішення
складено 04.02.2026, м. Миколаїв
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача – Димерлія О.О.,
суддів – Вербицької Н.В., Шляхтицького О.І., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державна служба України з безпеки на транспорті на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 04.02.2026 у справі №400/4436/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "САВІТАР" до Державна служба України з безпеки на транспорті про визнання протиправними та скасування постанов від 29.02.2024 №ПШ057775, від 16.05.2024 №ПШ058043
У С Т А Н О В И В:
13.05.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю "САВІТАР" звернулось до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовною заявою, у якій, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просить суд визнати протиправними та скасувати постанови Державної служби України з безпеки на транспорті №ПШ057775 від 29.02.2024 про застосування до ТОВ «САВІТАР» адміністративно-господарського штрафу в розмірі 17000грн., №ПШ058043 від 16.05.2024 про застосування до ТОВ «САВІТАР» адміністративно-господарського штрафу в розмірі 8500грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що під час проведення перевірки водій транспортного засобу повідомив перевіряючих про несправність тахографа та наявність тахокарти, на зворотному боці якої від руки здійснено записи даних щодо режиму роботи та відпочинку. Стосовно постанови №ПШ058043 від 16.05.2024 ТОВ «САВІТАР» стверджує, що жодного перевищення вагових параметрів не було. У досліджуваному випадку необхідно врахувати, що перевозився сипучий вантаж. Крім того, відповідачем належним чином не повідомлено ТОВ «САВІТАР» про розгляд справи.
Не погодившись із заявленими позивачем позовними вимогами Державною службою України з безпеки на транспорті до суду першої інстанції подано відзив на адміністративний позов, у якому зазначено, що під час перевезення вантажу ТОВ «САВІТАР» не забезпечено водія документами, перелік яких наведено у статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме протоколу перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу. Також, відповідач вказує, що здійснюючи перевірку транспортного засобу фахівцями контролюючого органу установлено перевищення допустимих вагових параметрів. При цьому, позивач належним чином повідомлявся про розгляд справи щодо притягнення до адміністративного правопорушення. 
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 04.02.2026 у справі №400/4436/24 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "САВІТАР" задоволено.
Визнано протиправними та скасовано постанови Відділу державного нагляду (контролю) в Миколаївській області Державної служби України з безпеки на транспорті №ПШ057775 від 29.02.2024 про застосування до ТОВ «САВІТАР» адміністративно-господарського штрафу в розмірі 17000грн., №ПШ058043 від 16.05.2024 про застосування до ТОВ «САВІТАР» адміністративно-господарського штрафу в розмірі 8500грн.
Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції вказав, що ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт» не визначено серед переліку документів, які водій повинен мати під час рейдової перевірки, протоколу про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу. У зв`язку з чим, під час складання акту перевірки та винесення постанови про застосування до ТОВ «САВІТАР» адміністративно-господарського штрафу, Укртрансбезпека повинна була зазначити конкретну норму відповідного законодавчого акту, якою вимагається від водія мати при собі під час перевірки протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу. Проте, такої норми відповідачем не зазначено. До того ж, окружним адміністративним судом враховано, що під час рейдової перевірки у водія був при собі протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу UA 169-000080M від 17.01.22р, термін дії якого сплив 17.01.2024. Як вказано судом першої інстанції, у спірних правовідносинах мова йде не про відсутність документа на час проведення перевірки, а про порушення вимог щодо періодичності проведення перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, а також перевірки тахографа. Щодо перевищення транспортним засобом вагових параметрів суд першої інстанції зазначив, що суб`єктом владних повноважень в оскаржуваному індивідуальному акті не відображено, яке саме положення Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 №30, ТОВ «САВІТАР» порушено. Між тим, окружним адміністративним судом враховано, що в спірних правовідносинах перевозився сипучий вантаж. Крім того, відповідачем не забезпечено своєчасного повідомлення позивача про розгляд справи у належний спосіб, що є порушенням його процесуальних прав бути присутнім при розгляді справи, надавати пояснення, докази тощо.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції Укртрансбезпекою подано апеляційну скаргу у якій, з посиланням на неправильне застосування окружним адміністративним судом норм матеріального права, викладено прохання скасувати оскаржуваний судовий акт із прийняттям нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги Державна служба України з безпеки на транспорті вказує, що під час перевезення вантажу ТОВ «САВІТАР» не забезпечено водія документами, перелік яких наведено у статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме протоколу перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу. Також, відповідач вказує, що здійснюючи перевірку транспортного засобу фахівцями контролюючого органу установлено перевищення допустимих вагових параметрів. При цьому, позивач належним чином повідомлявся про розгляд справи щодо притягнення до адміністративного правопорушення. 
В силу приписів пунктів 1, 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, у системному зв`язку із положеннями чинного, на момент виникнення спірних правовідносин, законодавства, судом апеляційної інстанції установлено наступні обставини справи. 
Зокрема, колегією суддів з`ясовано, що 05.02.2024 старшими державними інспекторами Укртрансбезпеки на автомобільній дорозі М-14 «Олександрівка-Кропивницький-Миколаїв» км.72, проведено перевірку транспортного засобу марки MAN, державний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом.
Водій транспортного засобу Моря Віталій Юрійович. 
Згідно із фактичними обставинами справи, на транспортний засіб марки MAN, державний номер НОМЕР_1 , установлено тахограф.
Згідно із ТТН №240204-00000066 від 05.02.2024 автомобільний перевізник - ТОВ «САВІТАР».
За наслідком вказаної перевірки складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №АР044552 від 05.02.2024, у якому зазначено про перевезення вантажів за відсутності на момент перевірки документів, визначених статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу.
За результатом розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт контролюючим органом винесено постанову №ПШ0557775 від 29.02.2024 про застосування до ТОВ «САВІТАР» адміністративно-господарського штрафу в розмірі 17000грн.
Також, 19.04.2024 посадовими особами Укртрансбезпеки у пункті габаритно-вагового контролю розміщеного на автомобільній дорозі Київ-Одеса 210км.+420м., проведено габаритно-ваговий контроль транспортного засобу марки МAN, реєстраційний номер НОМЕР_2 , причіп марки SCHWARZMVELLER, реєстраційний номер НОМЕР_3 .
Згідно із ТТН №240418-0044 від 18.04.2024 автомобільний перевізник - ТОВ «САВІТАР».
За наслідком вказаної перевірки складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №АР054492 від 19.04.2024, у якому зазначено про перевезення вантажу з перевищенням вагових обмежень, а саме строєна вісь 25,920кг. При допустимій вазі 24кг. (перевищення 8% від встановленої норми). 
За результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт контролюючим органом прийнято постанову №ПШ058043 від 16.05.2024 про застосування до ТОВ «САВІТАР» адміністративно-господарського штрафу в розмірі 8500грн.
Не погодившись із постановами Укртрансбезпеки від 29.02.2024 №ПШ057775, від 16.05.2024 №ПШ058043 позивач звернувся до суду з даною позовною заявою. 
Здійснюючи перегляд справи в апеляційному порядку в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів виходить із такого. 
Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначено Законом України «Про автомобільний транспорт», відповідно до частини 12 статті 6 якого державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.
Частини 1 та 4 статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» закріплюють, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів для водія є - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
Аналіз положень Закону України «Про автомобільний транспорт» дає підстави для висновку, що законодавцем при визначенні документів для здійснення внутрішніх перевезень вантажів не встановлено їх вичерпний перелік, проте зазначено про необхідність наявності інших документів, передбачених законодавством, які водій повинен мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам. 
07.09.2005 Верховною Радою України прийнято Закон України «Про приєднання України до Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР)» від №2819-ІV.
Норми вказаного нормативно-правого акту набрали чинності з 11.10.2005.
Відповідно до Закону України «Про приєднання України до Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР)» Україна приєдналася до Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР), укладеної 01.07.1970 в м. Женева.
На виконання вимог Закону України «Про приєднання України до Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР)» було прийнято низку підзаконних нормативно-правових актів, зокрема, 11.07.2007 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №914 «Про виконання Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР)», якою Міністерство транспорту і зв`язку визначено органом, що забезпечує надання інформації з питань обладнання транспортних засобів, які призначаються для міжнародних автомобільних перевезень (далі - транспортні засоби), контрольними приладами (тахографами) реєстрації режимів праці та відпочинку водіїв. Також, разом з іншими суб`єктами владних повноважень указане Міністерство було зобов`язане визначити вимоги, яким повинні відповідати ці прилади, а також порядок їх використання, а також розробити і подати у двомісячний строк Кабінетові Міністрів України пропозиції щодо обладнання транспортних засобів такими приладами.
Надалі, Міністерством транспорту та зв`язку розроблено і наказом від 24.06.2010 №385 затверджено Інструкцію з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затверджену.
Абзацом п`ятим пункту 3.3 розділу ІІІ Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 № 385, передбачено, що водій транспортного засобу, обладнаного тахографом має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи розрдруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом.
Наказом Міністерства транспорту та зв`язку від 07.06.2010 № 340 затверджено Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів.
За правилами пункту 1.3 Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затверджену, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв`язку від 24.06.2010 №385, її положення поширюються на суб`єктів господарювання, які проводять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі). 
Пунктом 1.1. Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку від 07.06.2010 № 340, передбачено, що воно розроблено відповідно до Конвенції Міжнародної організації праці 1979 року №153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті, Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР), Кодексу законів про працю України та Законів України «Про автомобільний транспорт», «Про дорожній рух».
Відповідно до пункту 1.3 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку від 07.06.2010 № 340, його вимоги поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами. 
Вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами (пункт 6.1. Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку від 07.06.2010 № 340).
За умовами пункту 6.3 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку від 07.06.2010 № 340, водій, що керує ТЗ, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3).
Пунктом 4 наказу Міністерства транспорту та зв`язку від 07.06.2010 № 40, передбачено, що пункт 6.1 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку від 07.06.2010 № 340, (щодо обладнання вантажних автомобілів тахографами) набирає чинності з 01.06.2015.
Отже, з 01.06.2015 набула чинності вимога щодо наявності тахографа у транспортному засобі при виконанні внутрішніх перевезень вантажів колісними транспортними засобами з повною масою від 3,5 тонн до 12 тонн. У разі якщо такого пристрою немає, водій повинен мати індивідуальну контрольну книжку водія.
Аналогічний підхід щодо застосування наведених норм Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затверджену, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв`язку від 24.06.2010 №385 та Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку від 07.06.2010 № 340, викладено у постановах Верховного Суду від 31.10.2023 у справі № 440/17062/21, від 14.12.2023 у справі № 340/5660/22.
Також у постанові від 11.02.2020 у справі № 820/4624/17 Верховний Суд зауважував на тому, що положеннями статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено необхідність наявності як у перевізника так, і у водія інших документів, передбачених законодавством, зокрема, протоколу про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу, або індивідуальної контрольної книжки водія - в разі не обладнання транспортного засобу тахографом.
З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що здійснюючи перевезення вантажу водій транспортного засобу, який обладнано тахографом, повинен був мати при собі та пред`явити перевіряючим протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу. 
Стосовно висновку суду першої інстанції щодо протиправності спірної постанови відповідача з огляду на те, що в ній не зазначено конкретної норми відповідного законодавчого акту, якою вимагається від водія мати при собі під час перевірки протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу, колегія суддів зауважує наступне.
Якщо спірний акт індивідуальної дії прийнято контролюючим органом у межах своєї компетенції та з його змістового наповнення можна чітко встановити суть скоєного порушення, то таке рішення суб`єкта владних повноважень може бути визнане правомірним навіть у разі, коли не дотримано окремих елементів його форми.
Вказаний судом першої інстанції недолік оформлення оскарженої постанови не може бути безумовною підставою для визнання протиправним такого рішення суб`єкта владних повноважень, оскільки позивачем вчинено порушення вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на відповідача.
Враховуючи те, що в спірній постанові та акті перевірки суть виявленого порушення вказано правильно, однак без зазначення підзаконного нормативно-правового акту, який вимагає від водія мати при собі під час перевірки протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу, колегія суддів вказує, що спірний індивідуальний акт прийнято з певними дефектами, які не призводять до його протиправності. 
При розгляді цієї категорії спорів перевага надається змісту документа порівняно з його зовнішньою формою.
Не є юридично спроможними посилання позивача на те, що під час проведення перевірки водій транспортного засобу повідомив перевіряючих про несправність тахографа та наявність тахокарти, на зворотному боці якої від руки здійснено записи даних щодо режиму роботи та відпочинку, т.я. вказане не спростовує суті виявленого порушення. 
До того ж, жодних доказів на підтвердження таких обставин ТОВ «САВІТАР» до матеріалів справи не додано. 
Є неправильним також висновок окружного адміністративного суду відносно наявності у ТОВ «САВІТАР» протоколу про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу UA 169-000080M від 17.01.2022, оскільки термін дії такого документу закінчився, а тому уважається, що відповідного документу на час проведення перевірки не було. 
Колегія суддів вказує, що відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт передбачена статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідно до абзацу 3 частини 1 якої за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;
Беручи до уваги наведене, а також те, що на момент проведення перевірки у водія транспортного засобу, який обладнано тахографом, не було чинного протоколу перевірки та адаптації такого тахографа до транспортного засобу, колегія суддів дійшла висновку, що спірну постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №ПШ 057775 від 19.02.2024 контролюючим органом прийнято цілком правомірно.
Досліджуючи спірні правовідносини апеляційний адміністративний суд також зазначає, що ТОВ «САВІТАР» завчасно було повідомлено (22.02.2024) щодо розгляду 29.02.2024 справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, що підтверджується наявними у матеріалах справи листом-запрошенням від 15.02.2024 №13114/32/24-24, рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (т.І а.с.55-56).
Стосовно правомірності прийняття Укртрансбезпекою постанови №ПШ058043 від 16.05.2024 про застосування до ТОВ «САВІТАР» адміністративно-господарського штрафу в розмірі 8500грн., апеляційний адміністративний суд зазначає наступне. 
Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначено Законом України «Про автомобільний транспорт», відповідно до частини 12 статті 6 якого державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.
Частини 1 та 4 статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» закріплюють, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів для водія є - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.
Статтею 33 Закону України «Про автомобільні дороги» визначено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Згідно із частиною 2 статті 29 Закону України «Про дорожній рух» з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що використовуються на автомобільних дорогах загального користування визначено Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 № 879, підпунктом 5-1 пункту 2 якого регламентовано, що документальний габаритно-ваговий контроль - визначення загальної маси транспортного засобу шляхом додавання власної маси транспортного засобу та маси вантажу.
Пунктом 16 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 № 879, передбачено, що габаритно-ваговий контроль включає документальний та/або точний контроль.
Згідно із пунктами 3 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 № 879, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.
Відповідно до пункту 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 № 30, транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса досягається хоча б один із параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правила дорожнього руху.
Відповідно до пункту 22.5 Правила дорожнього руху рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,65 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактична маса понад 38 т, навантаження на одиночну вісь - 10 т, здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (на встановлених Мінтрансом і Державтоінспекцією маршрутах - 40 т, для контейнеровозів на встановлених маршрутах - 44 т, навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.
Наведеними правовими нормами визначено повноваження Укртрансбезпеки щодо контролю за рухом транспортних засобів з перевищенням габаритно-вагових параметрів, а також порядок здійснення такого контролю.
При цьому, участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові параметри яких перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів.
Між тим, обов`язок отримати дозвіл на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні або внести плату за проїзд такого великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу автомобільними дорогами загального користування покладається на перевізника.
Як з`ясовано колегією суддів, у досліджуваній ситуації фахівцями контролюючого органу установлено, що під час здійснення перевезення подільного вантажу транспортним засобом марки МAN, реєстраційний номер НОМЕР_2 , причіп марки SCHWARZMVELLER, реєстраційний номер НОМЕР_3 , перевищено встановлені законодавством вагові норми, а саме строєна вісь 25,920кг. При допустимій вазі 24т. (перевищення 8% від встановленої норми).
Відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт передбачена статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідно до абзацу 14 частини 1 якої за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5 відсотків до 10 відсотків включно при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу - штраф у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
З урахуванням наведеного, колегія суддів уважає правомірною постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Миколаївській області Державної служби України з безпеки на транспорті від 16.05.2024 №ПШ058043 про застосування до ТОВ «САВІТАР» адміністративно-господарського штрафу в сумі 8500грн.
Водночас, у контексті вирішення даного спору колегія суддів вказує про неправильність висновку суду першої інстанції стосовно незазначення суб`єктом владних повноважень в постанові про застосування до ТОВ «САВІТАР» адміністративно-господарського штрафу конкретної норми Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 № 30, оскільки наведена обставина жодним чином не нівелює обов`язку автомобільного перевізника здійснювати перевезення вантажів із дотриманням установлених вагових норм або отримати відповідний дозвіл на здійснення переведення вантажу у разі перевищення вагових параметрів. 
До того ж, слід зауважити таке. 
Якщо спірний акт індивідуальної дії прийнято контролюючим органом у межах своєї компетенції та з його змістового наповнення можна чітко встановити суть скоєного порушення, то таке рішення суб`єкта владних повноважень може бути визнане правомірним навіть у разі, коли не дотримано окремих елементів його форми.
Вказаний судом першої інстанції недолік оформлення оскарженої постанови не може бути безумовною підставою для визнання протиправним такого рішення суб`єкта владних повноважень, оскільки позивачем вчинено порушення вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на відповідача.
Оскільки у спірній постанові та акті перевірки суть виявленого порушення вказано правильно, однак без зазначення пункту Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 № 30, який порушено автомобільним перевізником, колегія суддів вказує, що оскаржуваний індивідуальний акт прийнято з певними дефектами, які не призводять до його протиправності. 
При розгляді цієї категорії спорів перевага надається змісту документа порівняно з його зовнішньою формою.
Стосовно доводу позивача та висновку окружного адміністративного суду про перевезення сипучого вантажу, суд апеляційної інстанції зазначає, що законодавством про автомобільний транспорт не передбачено особливих умов для перевезення сипучого вантажу.
У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень відповідний дозвіл на рух автомобільними дорогами України перевізник має отримати дозвіл на будь-який вантаж.
Необхідність отримання перевізником дозволу на рух автомобільними дорогами України у разі перевезення вантажу з перевищенням габаритних або вагових обмежень передбачено вимогами частини 4 статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт».
Апеляційний адміністративний суд також відхиляє доводи позивача відносно того, що повна маса транспортного засобу не перевищувала нормативно допустимих параметрів, оскільки в межах спірних правовідносин для притягнення автомобільного перевізника до відповідальності достатньо встановлення перевищення хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.
У даному випадку, здійснюючи габаритно-ваговий контроль, фахівцями Укртрансбезпеки установлено перевезення транспортним засобом вантажу з перевищенням габаритно-вагових норм на строєну вісь на 8%. 
Означене є підставою для притягнення позивача до відповідальності.
Між тим, апеляційний суд зазначає, що в межах спірних правовідносин спеціалізований напівпричіп, не використовувався як контейнеровоз, оскільки перевезення вантажу не здійснювалось у контейнері. 
Саме собою зазначення у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу – «напівпричіп - спеціалізований н/пр – контейнеровоз» не є свідченням того, що перевезення вантажу здійснювалось у контейнері.
Апеляційний суд зазначає, що ТОВ «САВІТАР» на площадку для перевезення контейнерів установлено кузов із переобладнаних контейнерів (зрізано їх верхню частину) з метою збільшення ваги перевезення вантажу.
Така зміну функціонального призначення контейнеровоза не надає позивачу можливості збільшити норматив навантаження транспортного засобу, а відтак наведені судом першої інстанції у відповідній частині правовідносин висновки є неправильними. 
Відносно повідомлення ТОВ «САВІТАР» про розгляд справи щодо порушення законодавства про автомобільний транспорт колегія суддів вказує наступне. 
Згідно із пунктом 26 Порядку проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567, справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи автомобільного перевізника.
Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа автомобільного перевізника повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням або надсиланням на офіційну електронну адресу (за наявності).
Пунктом 27 Порядку проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567, передбачено, що у разі неявки уповноваженої особи автомобільного перевізника справа про порушення розглядається без її участі.
За наявності підстав керівник територіального органу Укртрансбезпеки або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.
З огляду на вказане, колегія суддів дійшла висновку, що в органу державного контролю наявний обов`язок повідомити автомобільного перевізника про час і місце розгляду справи про порушення транспортного законодавства. 
Водночас, неявка уповноваженої особи автомобільного перевізника на розгляд такої справи не є перешкодою для її розгляду та прийняття відповідного рішення.
Відсутність особи під час розгляду справи про накладення адміністративно-господарського штрафу не позбавляє особу спростовувати вину у суді, та, у зв`язку з цим, не може бути самостійною підставою для скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу.
Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеної у постановах від 01.03.2018 у справі №820/4810/17, від 14.12.2023 у справі № 280/1426/20, від 21.12.2023 у справі №560/11763/22, від 06.06.2024 у справі №340/1617/22.
Як убачається з матеріалів справи, 06.05.2024 Відділом державного нагляду (контролю) у Миколаївській області складено запрошення №38932/32/24-24 на розгляд 16.05.2024 з 10год. 00хв. до 12год. 00хв. справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт.
При цьому, у запрошенні зазначено, що в разі неявки представника товариства, матеріали справи будуть розглянуті без його участі.
Таке запрошення рекомендованим листом з повідомленням на адресу ТОВ «САВІТАР» (54046, м.Миколаїв, вул.Арх.Старова,14-А, кв.21) скеровано 07.05.2024, тобто завчасно до прийняття спірної постанови – 16.05.2024.
Означене підтверджується наявними у матеріалах справи чеком «УКРПОШТА» від 07.05.2024, списком згрупованих відправлень рекомендованим листом з повідомленням від 07.05.2024 (т.І а.с.121-124).
Тобто, відповідач виконав свій обов`язок щодо повідомлення суб`єкта господарювання про час і місце розгляду справи про порушення транспортного законодавства. 
Між тим, таке запрошення було надіслано завчасно (за 9 днів) до дати розгляду справи.
Колегія суддів звертає увагу, що нормами Порядку проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567, не установлено обов`язкової присутності суб`єкта господарювання під час розгляду справи про порушення транспортного законодавства. 
Неявка суб`єкта господарювання не є перешкодою для розгляду такої справи та винесенню органом державного контролю постанови про накладення адміністративно-господарського штрафу.
Подібна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 06.06.2024 у справ № 340/1617/22, від 20.05.2025 у справі №120/4525/23.
Відтак, установлені в межах розгляду даної справи вищенаведені фактичні обставини у повному обсязі спростовують наведені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні висновки та викладені позивачем в адміністративному позові доводи.
Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено апеляційним судом у даній справі.
Згідно із п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Статтею 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
Як установлено колегією суддів, викладені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні висновки не відповідають обставинам справи, а відтак рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 04.02.2026 у справі №400/4436/24 підлягає скасуванню.
З огляду на те, що суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог, розподіл судових витрат, згідно із ст.139 КАС України, не здійснюється. 
Керуючись ст.ст.308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний адміністративний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті – задовольнити повністю.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 04.02.2026 у справі №400/4436/24 - скасувати.
Прийняти у справі нове судове рішення.
У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "САВІТАР" до Державна служба України з безпеки на транспорті про визнання протиправними та скасування постанов від 29.02.2024 №ПШ057775, від 16.05.2024 №ПШ058043 – відмовити повністю.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач 		О.О. Димерлій	
Судді	  	Н.В. Вербицька   О.І. Шляхтицький