Справа №757/66016/25-ц
2/760/13366/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2026 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі головуючої судді Фіцай О.Л. розглянув в порядку спрощеного провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2025 року представник ТОВ «СВЕА ФІНАНС» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 34092,00 грн.
Обґрунтовуючи свої вимоги Позивач зазначив, що 12.08.2021 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (первісний кредитор) та Відповідачем укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2240934, за умовами якого Відповідачу надано кредит у сумі 10400,00 грн. строком на 30 днів. Договір укладено в електронній формі шляхом обміну електронними повідомленнями та підписано Відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Первісний кредитор свої зобов`язання виконав, перерахувавши кредитні кошти на платіжну картку Відповідача, проте Відповідач умови договору належним чином не виконав, унаслідок чого утворилася заборгованість.
Позивач вказав, що 15.07.2022 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» (нині - ТОВ «СВЕА ФІНАНС») укладено договір факторингу №2-15072022, на підставі якого право вимоги за кредитним договором №2240934 перейшло до Позивача. Станом на дату складання позовної заяви заборгованість Відповідача, за розрахунком Позивача, становить 34092,00 грн., з яких: 10400,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 23692,00 грн. - заборгованість за процентами; пеня, штраф, комісія - 0,00 грн. За наведеного Позивач просив стягнути з Відповідача зазначену суму заборгованості та судові витрати.
04.03.2026 протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим у справі визначено суддю Фіцай О.Л.
31.03.2026 ухвалою суду відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін.
14.04.2026 представником Відповідача - адвокатом Полтавською Н.В. - подано відзив на позовну заяву, у якому Відповідач позовні вимоги не визнав у повному обсязі. Відповідач не заперечував факту укладення 12.08.2021 договору №2240934 на суму 10400,00 грн. строком на 30 днів та укладення 11.09.2021 додаткового договору, яким строк користування кредитом продовжено на 30 днів - до 12.10.2021, а орієнтовну загальну вартість кредиту визначено у розмірі 16328,00 грн. Відповідач зазначив, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування, а тому нарахування процентів за період з 12.08.2021 по 13.02.2022 за відсутності доказів подальшого продовження строку кредитування є безпідставним, і вимога про стягнення процентів у сумі 23692,00 грн. задоволенню не підлягає. Крім того, Відповідач посилався на непідтвердження Позивачем переходу до нього права вимоги саме за його заборгованістю та на набуття ним з 21.08.2023 статусу військовослужбовця за призовом під час мобілізації. Просив у задоволенні позову відмовити та покласти на Позивача понесені ним судові витрати.
Відповіді на відзив від Позивача до суду не надійшло. У порядку частини восьмої статті 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Дослідивши наявні в справі письмові докази, суд встановив наступне.
12.08.2021 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2240934, за умовами якого Відповідачу надано кредит у сумі 10400,00 грн. на умовах платності, строковості та поворотності строком на 30 днів (пункти 1.2, 1.3 договору).
Підписанням договору в електронній формі Відповідач підтвердив, що ознайомлений з умовами договору та Правилами надання коштів у позику, які є невід`ємною частиною укладеного правочину, і зобов`язався їх дотримуватися.
Згідно з пунктом 1.4 договору тип процентної ставки - фіксована; стандартна процентна ставка становить 1,90 % на день, знижена - 0,57 % на день. Відповідно до пункту 1.6 договору орієнтовна загальна вартість кредиту за стандартною ставкою складає 16328,00 грн., за зниженою - 12178,40 грн. За Додатком №1 до договору сума платежу за стандартною ставкою складає 16328,00 грн. (тіло кредиту 10400,00 грн. та проценти 5928,00 грн. за 30 днів користування).
На виконання умов договору первісний кредитор надав Відповідачу кредитні кошти в сумі 10400,00 грн., що підтверджується наявними у справі доказами.
Розділом 4 договору сторони погодили порядок продовження строку користування кредитом за ініціативою клієнта (пролонгація, пункт 4.1) та порядок автоматичного продовження строку (автопролонгація, пункт 4.2). 11.09.2021 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 укладено додатковий договір до договору №2240934, яким строк користування кредитом продовжено на 30 днів, а датою повернення кредиту та сплати процентів визначено 12.10.2021 (пункт 3.1 додаткового договору). Процентну ставку протягом продовженого строку погоджено у розмірі 1,90 % від суми кредиту за кожен день (пункт 3.2), орієнтовну загальну вартість кредиту - 16328,00 грн. (пункт 3.4). За Додатком №1 до додаткового договору сума платежу станом на дату повернення 12.10.2021 складає 16328,00 грн. (тіло кредиту 10400,00 грн. та проценти 5928,00 грн.). Доказів подальшого продовження строку користування кредитом матеріали справи не містять.
15.07.2022 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» (нині - ТОВ «СВЕА ФІНАНС») укладено договір факторингу №2-15072022, на підставі якого до Позивача перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №2240934 від 12.08.2021.
Згідно з наданим Позивачем розрахунком заборгованість Відповідача становить 34092,00 грн., з яких 10400,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту та 23692,00 грн. - заборгованість за процентами, нарахованими за період з 12.08.2021 по 13.02.2022.
Як передбачено п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Частиною 1 ст. 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), якими обмінялися сторони або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами.
Порядок укладення електронних договорів регулюється Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до частини 12 статті 11 цього Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Факт укладення договору №2240934, отримання кредитних коштів та укладення додаткового договору Відповідач не заперечує.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно з ч. 1 ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частина 1 ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Частиною 1 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1048, ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором; позичальник зобов`язаний повернути позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 512, ч. 1 ст. 514, ч. 1 ст. 516 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом; заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника. У зв`язку з укладенням договору факторингу №2-15072022 від 15.07.2022 до ТОВ «СВЕА ФІНАНС» перейшло право вимоги за кредитним договором №2240934 в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
Оцінюючи доводи Відповідача про недоведеність переходу до Позивача права вимоги саме за його заборгованістю, суд зазначає, що на підтвердження відступлення права вимоги Позивачем надано копію договору факторингу №2-15072022 від 15.07.2022 та витяг із реєстру боржників, що містить дані щодо заборгованості ОСОБА_1 за договором №2240934. Зазначені докази у сукупності підтверджують набуття Позивачем права вимоги за спірним кредитним договором, а тому відповідні доводи Відповідача суд відхиляє. Водночас обсяг права вимоги, що перейшло до нового кредитора, не може перевищувати обсягу зобов`язання, яке існувало у Відповідача перед первісним кредитором на погоджених договором умовах.
Вирішуючи питання про обґрунтованість заявленого до стягнення розміру заборгованості, суд виходить із такого.
Матеріалами справи підтверджено надання Відповідачу кредитних коштів у сумі 10400,00 грн. та невиконання ним обов`язку з повернення цієї суми. Доказів повернення тіла кредиту повністю або частково Відповідач суду не надав. За таких обставин вимога Позивача про стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 10400,00 грн. є обґрунтованою.
Щодо заявленої до стягнення заборгованості за процентами у розмірі 23692,00 грн., нарахованими за період з 12.08.2021 по 13.02.2022 за стандартною процентною ставкою, суд зазначає таке. За змістом договору строк користування кредитом становив 30 днів (до 11.09.2021); додатковим договором від 11.09.2021 цей строк продовжено ще на 30 днів - до 12.10.2021. Таким чином, погоджений сторонами строк користування кредитом закінчився 12.10.2021. Доказів подальшого продовження строку користування кредитом шляхом укладення додаткових договорів (пункт 4.1 договору) матеріали справи не містять; не надано Позивачем і доказів застосування автопролонгації у порядку пункту 4.2 договору, зокрема доказів направлення Відповідачу передбачених пунктом 4.2.4 договору повідомлень про новий строк користування кредитом та розмір процентної ставки.
Відповідно до позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної, зокрема, у постановах від 28.03.2018 у справі №444/9519/12 (провадження №14-10цс18), від 04.07.2018 у справі №310/11534/13-ц та від 31.10.2018 у справі №202/4494/16-ц, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси кредитодавця забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Отже, проценти як плата за користування кредитом (стаття 1048 ЦК України) можуть нараховуватися лише в межах погодженого сторонами строку кредитування, який у цій справі закінчився 12.10.2021. За наданими самим Позивачем документами (Додатками №1 до договору та до додаткового договору) загальна вартість кредиту за цей строк складає 16328,00 грн., у тому числі проценти - 5928,00 грн. Нарахування ж Позивачем процентів за період після 12.10.2021 і по 13.02.2022 здійснено поза межами погодженого строку кредитування, за відсутності доказів його продовження, що суперечить наведеним нормам матеріального права та практиці Верховного Суду. За таких обставин вимога про стягнення процентів у частині, що перевищує 5928,00 грн., є безпідставною та задоволенню не підлягає.
Стосовно посилання Відповідача на набуття ним з 21.08.2023 статусу військовослужбовця за призовом під час мобілізації та на положення частини п`ятнадцятої статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей», якою передбачено, що таким особам проценти за користування кредитом не нараховуються, суд зазначає, що ця пільга стосується нарахування процентів за період з моменту призову на військову службу. Уся ж заборгованість Відповідача сформувалася у 2021 році, тобто до набуття ним відповідного статусу, а тому зазначена норма на розмір заборгованості, що підлягає стягненню, не впливає.
У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно з ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказів повернення кредитної заборгованості за тілом кредиту та сплати процентів у межах погодженого строку кредитування Відповідач суду не надав.
За наведеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, і з Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №2240934 від 12.08.2021 у розмірі 16328,00 грн., з яких: 10400,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту та 5928,00 грн. - заборгованість за процентами. У задоволенні решти позовних вимог належить відмовити.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено частково - на суму 16328,00 грн., що становить 47,89 % від заявленої до стягнення суми, з Відповідача на користь Позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених вимог у сумі 1160,09 грн.
Щодо заявлених Відповідачем витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає, що відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України докази понесених витрат подаються до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів сторона зробила про це відповідну заяву. Оскільки представник Відповідача у відзиві зазначив, що докази витрат на правову допомогу будуть надані після підписання акта виконаних робіт, питання про розподіл цих витрат може бути вирішено судом додатковим рішенням у порядку статті 244 ЦПК України за умови подання відповідних доказів у встановлений законом строк.

Керуючись ст. ст. 11, 205, 207, 509, 512, 514, 516, 525, 526, 530, 599, 610, 611, 612, 625, 626, 638, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 137, 141, 178, 223, 259, 263-265, 268, 273, 274, 279 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :
1. Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» заборгованість за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2240934 від 12.08.2021 у розмірі 16328,00 грн. (шістнадцять тисяч триста двадцять вісім гривень 00 копійок).
2. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» витрати по сплаті судового збору у розмірі 1160,09 грн. (одна тисяча сто шістдесят гривень 09 копійок).
3. У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
4. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС», код ЄДРПОУ 37616221, місцезнаходження: 04070, м. Київ, вул. Іллінська, будинок 8.
Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя:        Фіцай О.Л.