| ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/3429/25 Головуючий у 1 інстанції: Соломко І.І.
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.

ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2026 року м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Судді-доповідача Вівдиченко Т.Р.
Суддів Безименної Н.В.
Кузьмишиної О.М.

розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення в адміністративній справі за апеляційними скаргами Військової частини НОМЕР_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2025 року та додаткове рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування наказу,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати п. 2 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) № 127 від 03.03.2025 «Про результати службового розслідування» щодо притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани;
- визнати протиправним та скасувати п. 6 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) № 127 від 03.03.2025 «Про результати службового розслідування» щодо здійснення утримань з ОСОБА_1 .
- визнати протиправним та скасувати п. 7 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) № 127 від 03.03.2025 «Про результати службового розслідування» щодо внесення змін до наказів командира військової частини НОМЕР_1 про виплати, що стосуються ОСОБА_1 .
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2025 року позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано пункти 2, 6, 7 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) № 127 від 03.03.2025 «Про результати службового розслідування».
Додатковим рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2025 року клопотання представника позивача Дяченко Катерини Олександрівни задоволено частково. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 36000,00 грн. В задоволенні решти вимог клопотання відмовлено.
Не погодившись із рішенням та додатковим рішенням суду першої інстанції, відповідач - Військова частина НОМЕР_1 звернувся із апеляційною скаргою.
04 березня 2026 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від позивача - ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційні скарги, яким підтримує позицію суду першої інстанції.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2026 року апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишено без задоволення. Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2025 року залишено без змін.
Також, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2026 року апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишено без задоволення. Додаткове рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2025 року залишено без змін.
До Шостого апеляційного адміністративного суду від позивача - ОСОБА_1 надійшло клопотання про долучення доказів понесених витрат на професійну правничу допомогу.
Також, Шостого апеляційного адміністративного суду від позивача - ОСОБА_1 надійшла заява про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат.
Крім того, до суду апеляційної інстанції від відповідача - Військової частини НОМЕР_1 надійшли заперечення щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, в яких відповідач просить відмовити у задоволенні відповідних вимог.
Пунктом 3 частини 1 статті 252 КАС України передбачено, що суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Частиною 3 статті 252 КАС України визначено, що додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи та приписи ч. 3 ст. 252 КАС України, вважає за необхідне розглянути питання про судові витрати без повідомлення учасників справи.
Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду заяви на строк достатній для всебічного та повного розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи заяви про відшкодування судових витрат, колегія суддів вважає, що заява підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.
Згідно статті 143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
За приписами частини 1 статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно вимог ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат, учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
У відповідності до ч. 9 ст. 139 КАС України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Положеннями частини 7 статті 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Як вбачається з матеріалів справи, у відзиві на апеляційні скарги представником позивача до закінчення судових дебатів було повідомлено суд про заплановане понесення ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу.
В подальшому, на підтвердження здійснення витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції позивачем надано та матеріали справи містять:
- Договір про надання правової допомоги від 01 січня 2023 року;
- Додаткову угоду № 8 від 01 березня 2026 року до Договору про надання правової допомоги від 01 січня 2023 року;
- акт приймання-передачі наданих послуг від 01 березня 2026 року;
- Додаткову угоду № 9 від 15 червня 2026 року до Договору про надання правової допомоги від 01 січня 2023 року;
- акт приймання-передачі наданих послуг від 15 червня 2026 року.
Відповідно до Додаткової угоди № 8 від 01 березня 2026 року до Договору про надання правової допомоги від 01 січня 2023 року, укладеної між Адвокатським бюро «КАТЕРИНИ ДЯЧЕНКО» та ОСОБА_1 , вказана Додаткова угода визначає порядок оплати юридичних послуг (гонорару) Бюро за надання правової допомоги у спорі з приводу визнання протиправними та скасування пунктів 2, 6, 7 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 про результати службового розслідування від 03 березня 2025 року у Шостому апеляційному адміністративному суді у справі № 620/3429/25.
Пунктом 2 Додаткової угоди № 8 визначено перелік та вартість послуг, а саме: ознайомлення з рішенням та ухвалою суду першої інстанції, надання аналізу та консультування клієнта - 2 000,00 грн; складання та направлення відзиву на апеляційну скаргу - 15 000,00 грн.
Згідно з пунктом 3.1 Додаткової угоди № 8, оплата послуг з представництва інтересів у суді апеляційної інстанції здійснюється протягом 30 днів від дня винесення/проголошення рішення судом апеляційної інстанції у справі № 620/3429/25, при цьому платежі можуть вноситися частинами. Пунктом 4 цієї Додаткової угоди передбачено, що сплата узгодженої сторонами суми гонорару (послуг) здійснюється Клієнтом у готівковому чи безготівковому порядку шляхом перерахування відповідної суми коштів на розрахунковий рахунок Бюро.
Крім того, пунктом 5 Додаткової угоди № 8 визначено, що передбачувані витрати Бюро у зв`язку із наданням правової допомоги відповідно до умов Договору сплачуються Клієнтом Бюро понад узгоджену суму гонорару.
У відповідності до пунктів 7.1, 7.2 Додаткової угоди № 8, правова допомога вважається наданою після підписання акта приймання-передачі наданої правової допомоги, а в акті зазначаються зміст наданої правової допомоги, розмір гонорару, який підлягає сплаті відповідно до умов Договору, а також додаткові витрати, які були понесені Бюро понад узгоджену суму гонорару, якщо такі мали місце. Пунктами 7.3, 7.4 передбачено, що Клієнт зобов`язаний протягом п`яти днів з моменту отримання акта підписати його або надати письмове заперечення; у разі якщо протягом зазначеного строку акт не підписаний і письмові заперечення не надані, правова допомога вважається наданою та прийнятою Клієнтом і підлягає оплаті протягом двох днів після надання Клієнту відповідного рахунку на оплату.
Згідно з Актом приймання-передачі наданих послуг від 01 березня 2026 року, Виконавець надав, а Замовник прийняв послуги з приводу визнання протиправними та скасування пунктів 2, 6, 7 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 про результати службового розслідування від 03 березня 2025 року у Шостому апеляційному адміністративному суді у справі № 620/3429/25, а саме: ознайомлення з рішенням та ухвалою суду першої інстанції, надання аналізу та консультування клієнта - 2 000,00 грн; складання та направлення відзиву на апеляційну скаргу - 15 000,00 грн. Загальна вартість наданих послуг визначена у розмірі 17 000,00 грн.
Відповідно до Додаткової угоди № 9 від 15 червня 2026 року до Договору про надання правової допомоги від 01 січня 2023 року, укладеної між Адвокатським бюро «КАТЕРИНИ ДЯЧЕНКО» та ОСОБА_1 , ця Додаткова угода також визначає порядок оплати юридичних послуг (гонорару) Бюро за надання правової допомоги у спорі з приводу визнання протиправними та скасування пунктів 2, 6, 7 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 про результати службового розслідування від 03 березня 2025 року у Шостому апеляційному адміністративному суді у справі № 620/3429/25.
Пунктом 2 Додаткової угоди № 9 визначено наступний перелік та вартість послуг: проїзд з м. Чернігова до м. Києва для участі у судовому засіданні та назад 28 квітня 2026 року - 5 годин, 10 000,00 грн; участь у судовому засіданні 28 квітня 2026 року - 6 000,00 грн; проїзд з м. Чернігова до м. Києва для участі у судовому засіданні та назад 26 травня 2026 року - 5 годин, 10 000,00 грн; участь у судовому засіданні 26 травня 2026 року - 6 000,00 грн.
Згідно з пунктом 3.1 Додаткової угоди № 9, оплата послуг з представництва інтересів у суді апеляційної інстанції здійснюється протягом 30 днів від дня винесення/проголошення рішення судом апеляційної інстанції у справі № 620/3429/25, при цьому платежі можуть вноситися частинами. Пунктом 4 цієї Додаткової угоди передбачено можливість сплати узгодженої сторонами суми гонорару у готівковому чи безготівковому порядку.
Пунктом 5 Додаткової угоди № 9 передбачено, що передбачувані витрати Бюро у зв`язку із наданням правової допомоги сплачуються Клієнтом Бюро понад узгоджену суму гонорару.
У свою чергу, пунктами 7.1-7.4 Додаткової угоди № 9 передбачено аналогічний порядок приймання наданої правової допомоги: правова допомога вважається наданою після підписання акта приймання-передачі; в акті зазначаються зміст правової допомоги, розмір гонорару та додаткові витрати; Клієнт протягом п`яти днів з моменту отримання акта має підписати його або надати письмове заперечення, а за відсутності підписаного акта та письмових заперечень у цей строк правова допомога вважається наданою та прийнятою Клієнтом і підлягає оплаті.
Відповідно до Акта приймання-передачі наданих послуг від 15 червня 2026 року, Виконавець надав, а Замовник прийняв послуги з приводу визнання протиправними та скасування пунктів 2, 6, 7 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 про результати службового розслідування від 03 березня 2025 року у Шостому апеляційному адміністративному суді у справі № 620/3429/25, а саме: проїзд з м. Чернігова до м. Києва для участі у судовому засіданні та назад 28 квітня 2026 року - 5 годин, 10 000,00 грн; участь у судовому засіданні 28 квітня 2026 року - 6 000,00 грн; проїзд з м. Чернігова до м. Києва для участі у судовому засіданні та назад 26 травня 2026 року - 5 годин, 10 000,00 грн; участь у судовому засіданні 26 травня 2026 року - 6 000,00 грн. Загальна вартість наданих послуг становить 32 000,00 грн.
Таким чином, відповідно до Додаткової угоди № 8 та Акта приймання-передачі наданих послуг від 01 березня 2026 року, вартість правничої допомоги визначена у розмірі 17 000,00 грн, а відповідно до Додаткової угоди № 9 та Акта приймання-передачі наданих послуг від 15 червня 2026 року - у розмірі 32 000,00 грн, що у сукупності становить 49 000,00 грн.
В силу вимог ч. 5 ст. 134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постановах від 29 листопада 2021 року у справі № 420/13285/20, від 14 липня 2021 року у справі № 808/1849/18 вказав наступне: «…Відповідно до конкретної та послідовної практики Верховного Суду, визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо».
Аналогічні правила застосовуються у постановах Верховного Суду від 24 грудня 2024 року у справі №320/4936/23, від 09 березня 2021 року у справі №200/10535/19-а, від 18 березня 2021 року у справі №520/4012/19, від 23 квітня 2021 року у справі №521/15516/19, від 14 червня 2021 року у справі №826/13244/16.
Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Такі ж критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції, зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N 19336/04).
У рішенні Європейського суду з прав людини від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Згідно статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № 5076-VI, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 01 вересня 2022 року у справі № 640/16093/21 зазначив, що суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим, суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Крім того, Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 01 лютого 2023 року у справі № 560/12697/21 дійшов до висновку про те, що «…розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.
Проте, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг».
З огляду на викладене, обраховуючи доцільність понесених позивачем витрат належить аналізувати через призму не тільки долучених доказів понесених витрат на професійну правничу допомогу, але і з урахуванням складності справи та складності наданих послуг.
Як було вищезазначено, від Військової частини НОМЕР_1 до суду надійшли заперечення щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, в яких відповідач просить відмовити у задоволенні вимог заявника у повному обсязі.
В обґрунтування заперечень відповідач посилається на необхідність дотримання критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг, а також значенням справи для сторони. Військова частина НОМЕР_1 зазначає, що справа є справою незначної складності та розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у зв`язку з чим вважає заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу необґрунтовано завищеним.
Також, відповідач вказує на відсутність серед поданих представником позивача доказів документів, які підтверджують здійснення розрахунків між ОСОБА_1 та його представником, та з цих підстав вважає недоведеним фактичне понесення відповідних витрат.
Окремо Військова частина НОМЕР_1 заперечує проти заявленої вартості проїзду представника позивача з м. Чернігова до м. Києва для участі у судових засіданнях, зазначаючи, що визначена вартість проїзду у розмірі 10 000,00 грн за кожну поїздку є вищою за вартість безпосередньої участі представника у судовому засіданні та, на думку відповідача, не підкріплена належним обґрунтуванням відповідного ціноутворення.
На підтвердження своєї позиції відповідач також посилається на правові висновки Верховного Суду щодо відсутності у суду обов`язку присуджувати стороні всі заявлені нею витрати на професійну правничу допомогу у разі встановлення їх завищеного розміру з урахуванням складності справи, витраченого адвокатом часу та значення спору для сторони.
Надаючи оцінку наведеним запереченням Військової частини НОМЕР_1 у сукупності з поданими ОСОБА_1 доказами на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів виходить з наступного.
Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи Військової частини НОМЕР_1 про відсутність підстав для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу з огляду на ненадання позивачем доказів фактичної сплати відповідних коштів.
Зі змісту частини третьої статті 134 та частини сьомої статті 139 КАС України вбачається, що для цілей розподілу судових витрат враховується вартість професійної правничої допомоги як фактично сплачена стороною, так і така, що підлягає сплаті відповідно до умов Договору про надання правової допомоги.
При цьому, умовами Додаткових угод № 8 та № 9 передбачено, що оплата послуг з представництва інтересів у суді апеляційної інстанції здійснюється протягом 30 днів від дня винесення/проголошення рішення судом апеляційної інстанції у справі № 620/3429/25, а платежі можуть вноситися частинами.
Крім того, наданими до матеріалів справи Актами приймання-передачі наданих послуг підтверджується прийняття ОСОБА_1 наданої правничої допомоги та визначення її вартості відповідно до умов Додаткових угод № 8 та № 9. 
За Актом приймання-передачі наданих послуг від 01 березня 2026 року загальна вартість послуг визначена у розмірі 17 000,00 грн, а за Актом приймання-передачі наданих послуг від 15 червня 2026 року - у розмірі 32 000,00 грн.
Таким чином, відсутність доказів фактичного перерахування ОСОБА_1 коштів на користь Адвокатського бюро «КАТЕРИНИ ДЯЧЕНКО» не свідчить про відсутність у позивача відповідних витрат у розумінні процесуального закону, оскільки поданими доказами підтверджено обсяг наданої правничої допомоги, її погоджену сторонами вартість та обов`язок Клієнта здійснити її оплату.
Разом з тим, встановлення факту надання професійної правничої допомоги та наявності у ОСОБА_1 обов`язку щодо її оплати саме по собі не є достатньою підставою для покладення на відповідача всієї заявленої до відшкодування суми, оскільки розмір таких витрат підлягає окремій оцінці судом на предмет його обґрунтованості, необхідності та співмірності з фактичним обсягом наданих послуг. 
Надаючи оцінку заявленим до відшкодування витратам на професійну правничу допомогу, визначеним Додатковою угодою № 8, колегія суддів виходить із необхідності співвіднесення погодженого сторонами розміру гонорару з фактичним обсягом правничої допомоги, наданої представником позивача саме на стадії апеляційного перегляду справи.
Як зазначалося вище, Додатковою угодою № 8 вартість ознайомлення з рішенням та ухвалою суду першої інстанції, надання аналізу та консультування клієнта визначено у розмірі 2 000,00 грн, а вартість складання та направлення відзиву на апеляційну скаргу - у розмірі 15 000,00 грн, тобто, загальна вартість зазначених послуг становить 17 000,00 грн.
Дослідивши зміст відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів встановила, що представником позивача, поряд із запереченнями щодо суті доводів апеляційної скарги, наведено окремі доводи процесуального характеру, зокрема щодо дотримання відповідачем строку та порядку апеляційного оскарження. 
Разом з тим, основна частина відзиву стосується фактичних обставин проведення службового розслідування, змісту оскаржуваного наказу, правового регулювання спірних правовідносин, а також обґрунтування відсутності належно встановленого дисциплінарного проступку, недоведеності вини позивача та недоліків проведеного службового розслідування.
При цьому, наведена у відзиві правова позиція щодо суті спору за своїм змістом істотно не відрізняється від позиції, яка була сформована та підтримувалася стороною позивача під час розгляду справи судом першої інстанції. 
Відтак, підготовка відзиву на апеляційну скаргу не потребувала первинного формування правової позиції у справі, повторного опрацювання всього обсягу фактичних обставин та доказів або розроблення нового підходу до правового обґрунтування заявлених позовних вимог.
Колегія суддів також враховує зміст окремо визначеної Додатковою угодою № 8 послуги з ознайомлення з рішенням та ухвалою суду першої інстанції, надання аналізу та консультування клієнта вартістю 2 000,00 грн.
За своїм характером ознайомлення із судовими рішеннями, їх правовий аналіз та консультування клієнта з питань подальшого захисту його інтересів є діями, безпосередньо пов`язаними з підготовкою відзиву на апеляційну скаргу та формуванням позиції сторони у суді апеляційної інстанції. З огляду на це, такі дії не можуть оцінюватися судом відокремлено від послуги зі складання відзиву лише з тієї підстави, що їх вартість окремо визначена сторонами у Додатковій угоді.
Сам факт визначення у Договорі та Додатковій угоді окремої вартості кожної із зазначених юридичних послуг характеризує договірні відносини між адвокатом та клієнтом, однак не є визначальним для вирішення питання про обсяг витрат, який підлягає покладенню на іншу сторону спору.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд не змінює погоджений сторонами розмір гонорару та не втручається у правовідносини між адвокатом і клієнтом, а визначає виключно ту частину понесених або таких, що підлягають сплаті, витрат, яка з урахуванням характеру справи, змісту виконаної роботи та обсягу правничої допомоги є обґрунтованою і співмірною для її компенсації за рахунок іншої сторони.
Таким чином, беручи до уваги зміст та обсяг поданого відзиву, характер викладеної у ньому правової аргументації, відсутність істотної зміни позиції позивача щодо суті спору на стадії апеляційного перегляду, а також взаємопов`язаність окремо визначених Додатковою угодою № 8 юридичних послуг, колегія суддів вважає, що заявлений до відшкодування розмір витрат у сумі 17 000,00 грн не відповідає повною мірою критеріям обґрунтованості та співмірності для цілей покладення його у повному обсязі на Військову частину НОМЕР_1 .
Щодо витрат на професійну правничу допомогу, визначених Додатковою угодою № 9, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до умов Додаткової угоди № 9, вартість участі представника позивача у судових засіданнях 28 квітня 2026 року та 26 травня 2026 року визначено у розмірі 6 000,00 грн за кожне судове засідання, а вартість проїзду з м. Чернігова до м. Києва для участі у кожному із зазначених судових засідань та у зворотному напрямку - у розмірі 10 000,00 грн за кожну поїздку. Загальна вартість послуг за цією Додатковою угодою становить 32 000,00 грн.
Матеріалами справи підтверджується фактична участь адвоката Дяченко К.О. у судових засіданнях 28 квітня 2026 року та 26 травня 2026 року, під час яких представник позивача заперечувала проти апеляційних скарг та брала участь у розгляді справи.
Отже, надання професійної правничої допомоги у формі представництва інтересів ОСОБА_1 у суді апеляційної інстанції є документально підтвердженим та безпосередньо пов`язаним із розглядом цієї справи.
Водночас, визначаючи розмір витрат, який може бути покладений на іншу сторону, суд має оцінити не лише факт надання відповідної послуги та її погоджену сторонами вартість, а й співмірність такої вартості з характером і обсягом фактично наданої правничої допомоги.
Окремої оцінки у цьому контексті потребують заявлені 20 000,00 грн за проїзд представника позивача з м. Чернігова до м. Києва для участі у двох судових засіданнях та у зворотному напрямку.
Як вбачається зі змісту Додаткової угоди № 9, вартість кожної такої поїздки тривалістю п`ять годин визначена у розмірі 10 000,00 грн, тоді як вартість безпосередньої участі представника у кожному судовому засіданні становить 6 000,00 грн. При цьому, пунктом 5 Додаткової угоди № 9 окремо передбачено, що витрати Бюро, пов`язані з наданням правової допомоги, сплачуються Клієнтом понад узгоджену суму гонорару.
Наведене свідчить, що визначені у розмірі 10 000,00 грн за кожну поїздку суми є складовою погодженого сторонами гонорару за час, витрачений адвокатом у зв`язку з прибуттям до суду, а не компенсацією фактично понесених транспортних витрат.
У зв`язку з цим, доводи Військової частини НОМЕР_1 про відсутність квитків чи інших документів, що підтверджують фактичну вартість проїзду, самі по собі не є визначальними для вирішення питання про можливість врахування відповідного часу у складі витрат на професійну правничу допомогу.
Разом з тим, погоджена сторонами Договору вартість часу, витраченого адвокатом на прибуття до суду, не є безумовною підставою для покладення такої вартості у повному обсязі на іншу сторону спору та підлягає оцінці судом за критеріями обґрунтованості, розумності та співмірності.
З огляду на співвідношення заявленої вартості часу на проїзд із вартістю безпосередньої участі представника у судових засіданнях, загальний обсяг правничої допомоги, наданої у суді апеляційної інстанції, а також заперечення відповідача щодо розміру відповідних витрат, колегія суддів вважає, що заявлені за Додатковою угодою № 9 витрати у сумі 32 000,00 грн не можуть бути покладені на Військову частину НОМЕР_1 у повному обсязі.
Оцінюючи заявлені ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у сукупності, колегія суддів враховує встановлений у ході розгляду заяви характер та обсяг фактично наданих адвокатом послуг, їх необхідність для представництва інтересів позивача у суді апеляційної інстанції, а також співвідношення заявленого розміру витрат із фактичним змістом виконаної роботи.
Матеріалами справи підтверджується надання ОСОБА_1 професійної правничої допомоги на стадії апеляційного перегляду, зокрема підготовка відзиву на апеляційну скаргу та участь представника позивача у судових засіданнях. 
Водночас, як встановлено вище, частина заявлених послуг за своїм змістом є взаємопов`язаною, правова позиція позивача щодо суті спірних правовідносин істотно не змінювалася, а визначена Додатковою угодою № 9 вартість часу, витраченого представником на прибуття до суду, є істотною складовою загального розміру заявлених витрат. 
За наведених обставин, погоджений між адвокатом та клієнтом загальний розмір гонорару у сумі 49 000,00 грн не може бути ототожнений із розміром судових витрат, який підлягає компенсації за рахунок іншої сторони, оскільки останній визначається судом з урахуванням критеріїв реальності, необхідності, розумності та співмірності відповідних витрат.
При цьому, визначення судом суми витрат, яка підлягає розподілу між сторонами, не є втручанням у договірні правовідносини між адвокатом та клієнтом і не змінює погодженого ними розміру гонорару, а полягає у встановленні тієї частини відповідних витрат, покладення якої на іншу сторону є обґрунтованим з огляду на конкретні обставини справи.
Враховуючи заперечення Військової частини НОМЕР_1 , характер спірних правовідносин, фактичний обсяг виконаної адвокатом роботи, зміст та взаємопов`язаність наданих послуг, ступінь їх необхідності на стадії апеляційного перегляду, а також наведені вище обставини щодо вартості часу, витраченого представником на прибуття до суду, колегія суддів вважає документально підтвердженими, розумно обґрунтованими, справедливими та співмірними витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн.
Відповідно до статті 17 Закону "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
У справі "East/West Alliance Limited" проти України" Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі "Ботацці проти Італії" (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).
У пункті 269 Рішення у цієї справи Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить йому суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).
При цьому, судовою колегією враховується, що, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає необхідним заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення задовольнити частково та прийняти додаткову постанову про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 15 000,00 грн.
Керуючись ст. ст. 132, 139, 242, 243, 250, 252, 311, 313, 321, 322, 328, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення - задовольнити частково.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) грн 00 коп.
В задоволенні іншої частини заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення - відмовити.
Додаткова постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач Вівдиченко Т.Р.

Судді Кузьмишина О.М.
Безименна Н.В.