РІШЕННЯ
Іменем України

17 серпня 2026 року | м. Чернігів | справа № 927/495/26
Господарський суд Чернігівської області, в складі судді Романенко А.В., за правилами спрощеного позовного провадження, розглянув справу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Газорозподільні мережі України”,
вул. Шолуденка, 1, м. Київ, 04116;
в особі Чернігівської філії Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України", вул. Любецька, 68, м. Чернігів, 14021;

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю “Елмет”,
вул. Атаманюка Романа, 49А, м. Суми, 40031;

про стягнення штрафних санкцій в сумі 225 775,51 грн

без виклику (повідомлення) сторін

01.06.2026, Товариством з обмеженою відповідальністю “Газорозподільні мережі України”, в особі Чернігівської філії, поданий позов до Товариства з обмеженою відповідальністю “Елмет” (далі – ТОВ «Елмет») про стягнення штрафних санкцій в розмірі 225 775,51 грн, з них: 68 275,51 грн пені за період з 04.10. по 25.12.2025 (у розмірі подвійної облікової ставки НБУ) та 157 500,00 грн штрафу (у розмірі 10% від вартості товару, поставленого з простроченням понад 20 календарних днів), нарахованих на підставі п. 6.2. договору про закупівлю № ЧнФ-642-Р від 03.09.2025 (далі – договір), за порушення постачальником термінів поставки товару, обумовлених договором.
Позов поданий у порядку частини 5 статті 29 Господарського процесуального кодексу України (далі – ГПК України) за місцем виконання договору (п. 3.1.), за яким поставка товару здійснюється за адресою: Чернігівська філія ТОВ “Газорозподільні мережі України” м. Чернігів.
Суд, ухвалою від 08.06.2026, прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження в справі № 927/495/26 за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання та без повідомлення (виклику) сторін.
При відкритті провадження в справі суд установив учасникам справи процесуальні строки для подачі письмових заяв по суті спору, в порядку статей 165 – 167, 178, 184, 251 ГПК України.
22.06.2026, від відповідача, в належний строк, надійшов відзив на позов, яким заперечив проти задоволення позову, зокрема, з підстав дії форс-мажорних обставин у спірному періоді, що унеможливили належне (своєчасне) виконання зобов`язань за договором та є підставою для звільнення Товариства від відповідальності в вигляді сплати неустойки, про що до відзиву надав сертифікат № 5900-26-1390 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), виданий 16.06.2026 вих. № 216 Сумською торгово-промисловою палатою. Також просив врахувати складнощі в виконанні взятих зобов`язань за договором № ЧнФ-642-Р від 03.09.2025 з поставки товару (станцій катодного захисту, потужністю 0,6 кВт та 1,2 кВт), в умовах дії воєнного статну в країні. Крім того, на його переконання, умова договору (п. 6.2.) щодо неустойки (в формі пені) в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, є нікчемною, оскільки не може бути застосована до порушення зобов`язань негрошового характеру (за несвоєчасну поставку товару за договором).
Відповідач клопотав вирішити спір у порядку загального позовного провадження.
Суд, ухвалою від 13.07.2026, відмовив у задоволенні клопотання ТОВ «Елмет» про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.
Позивач, у належний строк, подав відповідь на відзив, позов підтримав. Спростовуючи доводи відповідача, зазначив, що договір про закупівлю № ЧнФ-642-Р від 03.09.2025, укладений сторонами в умовах дії в країні воєнного стану, тобто беручи на себе зобов`язання з поставки товару, обумовленого цим договором, у погоджені сторонами строки, відповідач мав оцінити можливі ризики з виконання взятих зобов`язань. Вважає, що ключовим критерієм форс-мажору є те, що непереборна сила робить неможливим виконання зобов`язання в принципі, незалежно від зусиль та матеріальних витрат, які сторона понесла чи могла понести, а не лише таким, що викликає складнощі, або є економічно невигідним для сторони. Тому, на переконання позивача, доданий відповідачем до відзиву сертифікат № 5900-26-1390 від 16.06.2026 Сумської торгово-промислової палати не є належним доказом на підтвердження підстав звільнення його від відповідальності за порушення зобов`язань за договором про закупівлю № ЧнФ-642-Р від 03.09.2025. З урахуванням змісту заперечень відповідача звертав увагу на принцип свободи договору (зокрема при встановленні розміру неустойки за порушення договірних зобов`язань), його обов`язковості для сторін та презумпцію правомірності правочину (статті 6, 204, 627, 629 Цивільного кодексу України).
У поданому, в належний строк, запереченні на відповідь на відзив відповідач підтримав правову позицію, наведену в відзиві на позов. У заяві від 14.07.2026 б/н заявив клопотання про зменшення розміру неустойки на 90%, з огляду на обставини, про які він повідомив у відзиві на позов, з врахуванням повного фактичного виконання зобов`язань перед позивачем за цим договором (станом на 26.12.2025).
Позивач проти зменшення розміру неустойки письмово заперечив.
Судочинство в господарських судах здійснюється на засадах диспозитивності та змагальності сторін (статті 13, 14 ГПК України).
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених законом.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 
Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, установлених цим Кодексом.
Відповідно до статті 248 ГПК України суд розглядає справи в порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження в справі.
Суд врахував, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.
Господарський суд розглянув подані документи і матеріали, з`ясував фактичні обставини справи, дослідив докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, та

ВСТАНОВИВ:
За статтею 11 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
03.09.2025, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України», в особі Чернігівської філії (далі – позивач, покупець за договором), та ТОВ «Елмет» (далі – відповідач, постачальник за договором) укладений договір про закупівлю № ЧнФ-642-Р, за умовами якого (пункти 1.1. – 1.3.) постачальник зобов`язався передати в власність покупця станції катодного захисту (електричне обладнання та супутні товари до електричного обладнання – код за ДК 021:2015:31680000-6) (далі – товар), а покупець прийняти та оплатити товар у порядку та на умовах, передбачених цим договором. Асортимент, найменування, кількість та ціна товару, що передається покупцю визначається згідно зі специфікацією, наведеною в додатку № 1, що є невід`ємною частиною цього договору. Товар за технічними характеристиками не повинен відрізнятись від технічних вимог до предмету закупівлі, що містяться в додатку № 2 до цього договору.
Згідно зі специфікацію до договору від 03.09.2025 № ЧнФ-642-Р (додаток № 1 до нього), відповідач зобов`язався поставити позивачу станції катодного захисту: потужністю 0,6 кВт у кількості 10 одиниць, за ціною 50 250,00 грн (без ПДВ) за одиницю; потужністю 1,2 кВт у кількості 15 одиниць, за ціною 54 000,00 грн (без ПДВ) за одиницю. Загальна вартість товару за цим договором складає 1 575 000,00 грн (з ПДВ).
Ціна договору визначається з урахуванням вартості товару, зазначеного в специфікації, складається з вартості товару, поставленого згідно з усіма заявками покупця та не може перевищувати 1 575 000,00 грн, з ПДВ 262 500,00 грн, та включає в себе вартість тари та упаковки товару, всі обов`язкові платежі, що сплачуються постачальником, вартість доставки товару до місця поставки, вартість страхування, навантаження, розвантаження та інші витрати постачальника, пов`язані з виконанням цього договору (пункти 2.1., 2.2.).
Виходячи з умов пунктів 3.1., 3.7. договору, поставка товару здійснюється за адресою: Чернігівська філія ТОВ «Газорозподільні мережі України», м. Чернігів. Повна адреса поставки надається покупцем постачальнику окремо на електронну адресу, вказану в п. 13.13. цього договору, або іншими доступними засобами зв`язку, вказаними в п. 13.10. договору. Поставка товару здійснюється на умовах Інкотермс (редакція 2020 року) DDP – склад покупця.
Сторони, в пунктах 3.2., 3.3. договору, погодили, що товар повинен бути поставлений покупцю протягом 30 днів з моменту отримання постачальником письмової заявки. Кількість товару в одній заявці не може перевищувати 40% від загальної кількості товару, зазначеного в додатку № 1 до цього договору.
Постачальник зобов`язався розглянути заявку покупця у строк не більше 48 годин з моменту її отримання та надати письмове повідомлення про прийняття заявки повністю або частково (в окремій частині) шляхом направлення повідомлення на електронну адресу покупця, з якої надійшла заявка. Якщо постачальник не має можливості виконати поставку на умовах, викладених у заявці, він повинен письмово відмовити в заявці (із зазначенням причин такої відмови) та направити таку відмову покупцю в порядку, визначеному п. 3.1. цього договору, в строк, що не перевищує 48 годин з моменту отримання відповідної заявки. У разі, якщо постачальник протягом 48 годин з моменту отримання відповідної заявки покупця не вчинив або вчинив із запізненням дії, визначені у цьому пункті, то така заявка покупця вважається прийнятою постачальником та узгодженою сторонами. Направлення покупцю відмови від заявки буде вважатися порушенням постачальником умов договору.
Сторони також погодили, що листування в електронному вигляді здійснюється на електронні адреси, вказані в п. 13.13. цього договору. Всі повідомлення, направлені сторонами на електронні адреси, визначені в п. 13.13., вважаються отриманими сторонами у момент відправлення відповідного повідомлення.
За п. 3.8. договору право власності на товар переходить до покупця з моменту прийняття покупцем товару в місці поставки, визначеному в п. 3.1. цього договору, та підписанням сторонами видаткової накладної або акту приймання-передачі товару.
За п. 4.1. договору оплата товару (партії товару) здійснюється покупцем на підставі отриманого від постачальника рахунку-фактури, протягом 10 робочих днів від дати отримання товару покупцем та підписання сторонами видаткової накладної або акту приймання-передачі товару.
Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами, скріплення печатками сторін (за наявності) та діє до 31.12.2025 включно, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (п. 9.1.).
На виконання умов договору, позивач, у порядку визначеному пунктами 3.1., 3.2., 13.3., звернувся до відповідача:
– 03.09.2025, із заявкою на поставку товару – станцій катодного захисту (ІПАУ потужністю 1,2 кВт), у кількості 10 одиниць, загальною вартістю 648 000,00 грн (з ПДВ). Відповідач, 04.09.2025, шляхом направлення, засобами електронного зв`язку, позивачу листа-відповіді, повідомив про прийняття заявки до виконання, гарантував поставку партії товару протягом 30 календарних днів з дня отримання цієї заявки. Таким чином, за умовами п. 3.2. цього договору, граничний строк щодо поставки першої партії товару, визначений у заявці від 03.09.2025 б/н, настав 03.10.2025;
– 17.09.2025, із заявкою на поставку товару – станцій катодного захисту (ІПАУ потужністю 0,6 кВт), у кількості 10 одиниць, загальною вартістю 603 000,00 грн (з ПДВ). Відповідач, у визначений в п. 3.3. договору строк письмово не відмовив у прийнятті цієї заявки. Тобто ця заявка вважається прийнятою до виконання. Таким чином, виходячи з умов п. 3.2. цього договору, граничний строк щодо поставки другої партії товару, визначений у заявці від 17.09.2025 б/н, настав 17.10.2025;
– 22.09.2025, із заявкою на поставку товару – станцій катодного захисту (ІПАУ потужністю 1,2 кВт), у кількості 5 одиниць, загальною вартістю 324 000,00 грн (з ПДВ). Відповідач, 26.09.2025, шляхом направлення, засобами електронного зв`язку, позивачу листа-відповіді, повідомив про прийняття заявки до виконання, гарантував поставку партії товару протягом 30 календарних днів з дня отримання цієї заявки. Таким чином, виходячи з умов п. 3.2. цього договору, граничний строк щодо поставки третьої партії товару, визначений у заявці від 22.09.2025 б/н, настав 22.10.2025.
Матеріалами справи підтвердження прострочення відповідачем виконання зобов`язань з поставки позивачу товару, обумовленого договором згідно з перерахованими заявками, зокрема:
– перша партія товару, згідно з заявкою від 03.09.2025 б/н до договору № ЧнФ-642-Р, поставлена відповідачем та прийнята позивачем згідно з видатковими накладними від 30.10.2025 № 33 та від 13.11.2025 № 58; період прострочення виконання зобов`язань з поставки цієї партії тривав з 04.10.2025 по 12.11.2025; 
– друга партія товару, згідно з заявкою від 17.09.2025 б/н до договору № ЧнФ-642-Р, поставлена відповідачем та прийнята позивачем згідно з видатковими накладними: від 10.12.2025 № 85, від 19.12.2025 № 104, від 23.12.2025 № 114 та від 26.12.2025 № 121; період прострочення виконання зобов`язань з поставки цієї партії тривав з 18.10.2025 по 25.12.2025;
– третя партія товару, згідно з заявкою від 22.09.2025 б/н до договору № ЧнФ-642-Р, поставлена відповідачем та прийнята позивачем згідно з видатковими накладними від 23.12.2025 № 114 та від 26.12.2025 № 121; період прострочення виконання зобов`язань з поставки цієї партії тривав з 23.10.2025 по 25.12.2025.
За поясненнями сторін зобов`язання відповідача з поставки товару, обумовленого договором про закупівлю від 03.09.2025 № ЧнФ-642-Р та специфікацією від 03.09.2025 до нього, з урахуванням заявок від 03.09.2025 б/н, 17.09.2025 б/н та 22.09.2025 б/н, повністю виконаний станом на 26.12.2025, тобто прострочення виконання зобов`язань з поставки товару за цим договором тривало більше двох місяців (тобто понад 20 календарних днів, п. 6.2.).
З огляду на порушення відповідачем зобов`язань зі своєчасної поставки товару за вказаним договором, позивач, у досудовому порядку, 20.05.2026, звертався до нього з претензією від 19.05.2026 № ЧнФ/100/10.1-вих-12151-26 щодо сплати штрафних санкцій в сумі 225 775,51 грн, нарахованих на підставі п. 6.2. договору про закупівлю від 03.09.2025 № ЧнФ-642-Р (поштове відправлення: R067176379836), що залишена відповідачем без виконання. Наведене стало підставою для звернення з цим позовом до суду.
Нормативно-правове обґрунтування, оцінка доказів та висновки суду.
Предметом розгляду в цій справі є вимога про стягнення з постачальника на користь покупця неустойки (в формі штрафу та пені) в сумі 225 775,51 грн за порушення зобов`язань щодо своєчасної поставки товару, обумовленого договором про закупівлю від 03.09.2025 № ЧнФ-642-Р, специфікацією від 03.09.2025 до нього та заявок на поставку відповідних партій товару: від 03.09.2025 б/н, 17.09.2025 б/н та 22.09.2025 б/н.
Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, відповідно до частини 2 статті 11 ЦК України є, зокрема, договори та інші правочини.
Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд визнає, що укладений сторонами договір від 03.09.2025 № ЧнФ-642-Р, за правовою природою є договором поставки, який регулюється положеннями параграфів 1, 3 глави 54 ЦК України.
За статтею 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати в установлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його в підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
За статтею 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 663 та частини 1 статті 664 вказаного Кодексу продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, установлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, – відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.
Обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:
1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар;
2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.
Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.
Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, установлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.
За пунктами 3.7., 5.3.1. договору № ЧнФ-642-Р до обов`язків постачальника належить поставка товару в строки, визначені цим договором (п. 3.2.), на умовах DDP–склад покупця.
Виходячи з умов погоджених сторонами в пунктах 3.2., 3.3. договору суд установив, що обов`язок відповідача з поставки першої партії товару вартістю 648 000,00 грн (заявка від 03.09.2025 б/н) настав 03.10.2025; другої партії товару вартістю 603 000,00 грн (заявка від 17.09.2025 б/н) – 17.10.2025; третьої партії товару вартістю 324 000,00 грн (заявка від 22.09.2025 б/н) – 22.10.2025.
Відповідач порушив граничні строки з поставки даних партій товару, що ним не спростовується. Натомість останній заявляє про дію форс-мажорних обставин у спірному періоді, що є підставою для звільнення від відповідальності, в порядку статті 617 ЦК України, зокрема: пошкодження його виробничих потужностей внаслідок збройної агресії рф та влучення БпЛА типу «Герань», 16.09.2025, за місцезнаходженням його орендованого приміщення (про що до відзиву надав сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) № 5900-26-1390, виданий 16.06.2026 Сумською ТПП). Додатково вказує на перебої в постачанні електроенергії внаслідок запроваджених в країні графіків погодинних відключень та тривалі повітряні тривоги в прикордонній області, де знаходиться Підприємство, що ускладнює та унеможливлює виробничий процес на Підприємстві.
Аналіз заперечень відповідача не дає суду підстав для звільнення його від відповідальності за порушення зобов`язань перед позивачем, за договором про закупівлю від 03.09.2025 № Чнф-642-Р, враховуючи наступне.
За статтею 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.
Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.
Визначення “форс-мажору” надається у Законі України “Про торгово-промислові палати в Україні” від 02.12.1997 № 671/97-ВР.
За визначенням наведеним у частині 2 статті 14^-1 Закону № 671/97-ВР під форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) розуміють надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.
Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно (частина 1 статті 14^-1 цього Закону).
Виходячи з наведених норм, визначальними ознаками форс-мажору є надзвичайність їх характеру; невідворотність; незалежність від волі учасників господарських (цивільних) відносин; а також те, що їх дія унеможливлює виконання зобов`язань за даних умов здійснення господарської діяльності.
Ключовим є те, що непереборна сила робить неможливим виконання зобов`язання в принципі, незалежно від тих зусиль та матеріальних витрат, які сторона понесла чи могла понести. Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 21.07.2021 у справі № 912/3323/20.
Існування форс-мажорної обставини (обставини непереборної сили) ще не є свідченням того, що безпосередньо вона вплинула на неможливість виконання особою певного зобов`язання за договором чи обов`язку, передбаченого законодавчими та іншими нормативними актами. Такий зв`язок має встановлюватись як шляхом надання сертифіката (довідки) Торгово-промислової палати України чи уповноваженої нею регіональної ТПП, так і оцінкою інших належних доказів, що можуть це підтвердити.
При цьому, з огляду на зміст статті 617 ЦК України та статей 74, 76, 77, 79 ГПК України, саме на сторону, яка посилається на дію форс-мажорних обставин як на підставу для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язань, покладено обов`язок доведення не тільки факту настання таких обставин, а й факту того, що зазначені обставини є форс-мажором саме для даного (конкретного) зобов`язання, наслідком дії яких є неможливість виконання стороною зазначеного зобов`язання.
Відповідач заявляючи про існування підстав для звільнення його від відповідальності перед позивачем за порушення строків поставки товару за договором закупівлі від 03.09.2025 № ЧнФ-642-Р вказує, що внаслідок чергової атаки ворога в умовах діючого в країні воєнного стану, 16.09.2025 (тобто після укладення з позивачем договору), мало місце влучання БпЛА типу «Герань» по орендованій ним виробничій базі, що розташована в м. Суми, про що до матеріалів справи надав: витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 12026200480001211 за фактом вчинення злочину, кваліфікованого за статтею 438 КК України (частина 1) (докази того, що відповідач є потерпілою особою в цьому провадженні, до суду не надано); сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) № 5900-26-1390, виданий 16.06.2026 Сумською ТПП; внутрішні документи по Підприємству, зокрема, акт № 1 комісійного обстеження об`єкту від 17.09.2025, наказ № 09/02 про децентралізацію виробництва та розосередження товарно-матеріальних цінностей від 17.09.2025, наказ № 09/03 про перенесення виробничих потужностей та зміну місця знаходження підрозділу від 20.09.2025, накази № 10/01, № 12/01 про порядок розподілу та відвантаження готової продукції від 05.10.2025, від 01.12.2025.
Долучені відповідачем документи свідчать, що після пошкодження виробничих приміщень у м. Суми, Підприємство продовжувало функціонувати, про що, зокрема, свідчить факт виконання ним договору закупівлі від 03.09.2025 № ЧнФ-642-Р (поставка товару за видатковими накладними: від 30.10.2025 № 33, від 13.11.2025 № 58, від 10.12.2025 № 85, від 19.12.2025 № 104, від 23.12.2025 № 114, від 26.12.2025 № 121).
Водночас, заявки позивача на поставку товару за вказаним договором від 17.09.2025 б/н (на суму 603 000,00 грн) та від 22.09.2025 б/н (на суму 324 000,00 грн), прийняті відповідачем до виконання, без зауважень, вже після пошкодження його виробничих та складських приміщень внаслідок ворожої атаки рф.
Сторони зобов`язання можуть передбачити певні обставини, які через надзвичайний характер цих обставин є підставою для звільнення їх від господарської відповідальності у випадку порушення зобов`язання через дані обставини, а також порядок засвідчення факту виникнення таких обставин.
Зокрема, за пунктами 7.1. – 7.3. договору від 03.09.2025 № ЧнФ-642-Р, сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань у разі виникнення обставин непереборної сили, що виникли поза волею сторін (аварія, катастрофа, стихійні природні явища, ембарго, блокади, епідемія, війна тощо) якщо ці обставини вплинули на виконання цього договору.
Сторона, яка не може виконувати зобов`язання за цим договором унаслідок дії обставин непереборної сили, повинна повідомити іншу сторону про їх настання / припинення і досягти домовленості щодо продовження термінів виконання зобов`язань або припинення дії договору. Настання обставин непереборної сили повинно бути підтверджено довідкою (сертифікатом) ТПП України або її територіальними органами.
Якщо ці обставини будуть продовжуватись більше 30 днів, кожна із сторін в установленому порядку має право розірвати цей договір у односторонньому порядку, без укладення додаткової угоди, повідомивши письмово про це іншу сторону за 10 днів до його розірвання, зазначивши дату розірвання в повідомленні.
Натомість, відповідач не дотримався визначеного договором порядку щодо повідомлення позивача про настання обставин непереборної сили, що за його доводами, унеможливило належне виконання ним зобов`язань за договором від 03.09.2025 № ЧнФ-642-Р, та порядку підтвердження цих обставин належними доказами. Так, сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) № 5900-26-1390 (що долучений відповідачем до відзиву), виданий Сумською ТПП 16.06.2026, тобто після відкриття провадження в цій справі.
Відповідач не скористався правом на одностороннє розірвання договору (п. 7.3.), не ініціював перегляд строків виконання заявки на поставку партії товару від 03.09.2025 б/н (п. 7.2.), у той час як прийняв до виконання заявки позивача про поставку товару від 17.09.2025 б/н та від 22.09.2025 б/н, не повідомив свого контрагента про можливу затримку їх виконання, натомість листом від 26.09.2025 гарантував поставку партії товару в належний строк.
Суд констатує, що в матеріалах справи відсутній акт обстеження об`єкту ТОВ «Елмет» від 29.09.2025 № 1 з переліком пошкодженої готової продукції за наслідками ворожої атаки військ рф 16.09.2025, відтак надати оцінку тим обставинам, про які зазначає відповідач, суд не має можливості.
Враховуючи, що відповідач не дотримався встановленого договором порядку щодо повідомлення свого контрагента про настання обставин непереборної сили, що унеможливили належне виконання його зобов`язань за договором закупівлі від 03.09.2025 № ЧнФ-642-Р, не вчинив дій з перегляду умов цього договору або його розірвання в односторонньому порядку, натомість, 26.09.2025, гарантував виконання взятих на себе зобов`язань у погоджені строки, суд не вбачає підстав для звільнення його від відповідальності перед позивачем, в порядку статті 617 ЦК України.
Суд зауважує, що на момент укладення договору від 03.09.2025 № ЧнФ-642-Р відповідачу було відомо про воєнний стан, інтенсивність повітряних тривог на території м. Суми та необхідність дотримання працівниками заходів безпеки при їх оголошенні, а також про постійні відключення електропостачання по області, відтак ці обставини не можуть бути підставою для звільнення його від відповідальності перед позивачем.
Статтею 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. 
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його в строк, установлений договором або законом (стаття 610, частина 1 статті 612 цього Кодексу). 
Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частини 1 – 3 статті 549 ЦК України).
Сторони, в п. 6.2. договору погодили, що в разі порушення постачальником строку поставки товару, визначеного п. 3.2., покупець має право застосувати штрафні санкції та неустойку до постачальника в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості своєчасно непоставленого товару за кожний день порушення, а за прострочення понад 20 днів постачальник додатково сплачує штраф у розмірі 10% вартості непоставленого товару.
Суд установив, що матеріалами справи підтверджується факт прострочення відповідачем виконання зобов`язань з поставки товару за договором закупівлі від 03.09.2025 № ЧнФ-642-Р та заявками на поставку партій товару: від 03.09.2025, 17.09.2025 та 22.09.2025 до нього, у строк тривалістю понад 20 календарних днів.
Позивач, керуючись наведеними вище нормами та п. 6.2. договору, нарахував та заявив до стягнення з відповідача неустойку (в формі пені та штрафу) в сумі 225 775,51 грн, з них: 157 500,00 грн штрафу (10% від вартості несвоєчасно поставленого товару) та 68 275,51 грн пені (в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої в період прострочення виконання) за період з 04.10.2025 по 25.12.2025.
За частиною 1 статті 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.
Виходячи зі сталої практики Верховного Суду, неустойка має подвійну правову природу: є одночасно способом забезпечення виконання зобов`язання та заходом відповідальності за порушення виконання зобов`язання, завданням якого є захист прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання боржником.
Завданням неустойки як способу забезпечення виконання зобов`язання та заходу відповідальності є одночасно забезпечення дисципліни боржника стосовно виконання зобов`язання (спонукання до належного виконання зобов`язання) і захист майнових прав та інтересів кредитора в разі порушення зобов`язання шляхом компенсації можливих втрат, зокрема, у вигляді недосягнення очікуваних результатів господарської діяльності внаслідок порушення зобов`язання. 
Застосування неустойки має здійснюватися з дотриманням принципів розумності та справедливості.
Враховуючи, що матеріалами справи підтверджується порушення відповідачем договірних зобов`язань з поставки товару за договором про закупівлю від 03.09.2025 № ЧнФ-642-Р, суд, перевіривши розрахунок позивача, дійшов висновку про правомірність заявлених вимог, що ґрунтуються на належних та допустимих доказах у справі.
Суд відхилив як безпідставні заперечення відповідача щодо нікчемності вказаного договору в частині п. 6.2., зокрема, щодо встановлення сторонами неустойки в формі пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, за порушення постачальником саме негрошового зобов`язання (щодо строку поставки товару).
Положення ЦК України не містить заборони щодо порядку та форми визначення сторонами розміру неустойки в формі пені, зокрема, в розмірі подвійної облікової ставки та її застосування до винуватої сторони за порушення негрошового зобов`язання.
Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, зокрема, щодо виду та розміру відповідальності за порушення зобов`язань, що узгоджується з принципом свободи договору (стаття 627 ЦК України).
Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України).
Щодо зменшення судом розміру неустойки в порядку частини 3 статті 551 ЦК України.
Відповідач клопотав зменшити розмір неустойки на 90 %, посилаючись на обставини, що стали перешкодою для належного виконання взятих зобов`язань за договором, що наведені в відзиві на позов.
За частиною 3 статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), що підлягають стягненню зі сторони, яка порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи із інтересів обох сторін, які заслуговують на увагу, зокрема, ступінь виконання зобов`язання боржником; причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання; тривалість прострочення виконання; наслідків порушення зобов`язання; невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам; поведінки винної особи (зокрема, вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо (аналогічний висновок про застосування норми права викладений в постанові Верховного Суду від 31.10.2019 у справі № 924/243/19).
Тобто, право суду на зменшення неустойки залежить від співвідношення її розміру до заподіяних збитків, внаслідок допущених порушень, з метою забезпечення дотримання розумного балансу інтересів кредитора та боржника.
За правовою позицією Верховного Суду в постанові від 26.02.2020 у справі № 924/456/19, зменшення розміру заявлених до стягнення штрафних санкцій є правом суду, що оцінивши надані сторонами докази та обставини справи в їх сукупності, вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені, а також розмір, до якого підлягає її зменшення. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника. Вирішуючи питання про зменшення розміру штрафу, що підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання зобов`язання, невідповідності розміру штрафу наслідкам порушення, добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.
Суд констатує, що законодавством не встановлений перелік виключних обставин, виходячи з яких має бути прийняте рішення щодо зменшення штрафних санкцій, так само як і не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій. Дане питання вирішується господарським судом, відповідно до статті 86 ГПК України, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач допустив прострочення виконання зобов`язань з поставки товару за договором у період з 04.10 по 25.12.2025 (сумарно понад два місці щодо кожної партії товару). Проте суд взяв до уваги підтверджені належними доказами обставини, які могли ускладнити виконання ним договірних зобов`язань перед позивачем, зокрема, пошкодження, після укладення договору № ЧнФ-642-Р, його виробничих та складських приміщень (за адресою: вул. Івана Піддубного, 4, м. Суми), за наслідком ворожої атаки військ рф 16.09.2025. Оскільки станом на 26.12.2025 відповідач у повному обсязі виконав зобов`язання з поставки товару за цим договором та за відсутності в матеріалах справи доказів, що б свідчили про понесення позивачем збитків за фактом прострочки поставки товару, суд вважає за можливе задовольнити клопотання відповідача та зменшити розмір неустойки на 45% від сум, що правомірно нараховані та підлягають стягненню.
За змістом статті 13 ГПК України судочинство в господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
За приписами частин 1, 2 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь установленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.
Враховуючи, що матеріалами справи підтверджене порушення відповідачем договірних зобов`язань по поставці товару за договором, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення штрафу в сумі 86 625,00 та в частині пені в сумі 37 551,53 грн за період з 04.10 по 25.12.2025.
Щодо розподілу судових витрат.
При ухваленні рішення в справі, суд, зокрема, вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами.
Відповідно до п. 2 частини 1 статті 129 ГПК України судовий збір покладається в спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, – на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому, витрати позивача, пов`язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача в сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не був зменшений.
З огляду на зміст наведеної норми, суд дійшов висновку, що за рахунок відповідача позивачу підлягають відшкодуванню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 709,31 грн (сплачених при зверненні до суду згідно з платіжною інструкцією від 18.05.2026 № 14892).
Керуючись статтями 13, 73, 74, 76, 77, 79, 86, 123, 129, 178, 184, 233, 238, 241, 247, 251, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:
1. Задовольнити частково позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України», в особі Чернігівської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» (код ЄДРПОУ 45355956), до Товариства з обмеженою відповідальністю «Елмет» (код ЄДРПОУ 30713116) про стягнення неустойки в сумі 225 775,51 грн.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Елмет» (код ЄДРПОУ 30713116; вул. Атаманюка Романа, буд. 49А, м. Суми, Сумська область, 40031) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України», в особі Чернігівської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» (код ЄДРПОУ 45355956; вул. Любецька, буд. 48, м. Чернігів, Чернігівська область, 14021) штраф у сумі 86 625,00 грн, пеню в сумі 37 551,53 грн та судовий збір у сумі 2 709,31 грн.
3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.
4. В іншій частині позову відмовити.

Судове рішення в справі ухвалене в перший робочий день, 17.08.2026, після виходу судді Романенко А.В. зі щорічної відпустки.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційна скарга не була подана.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасоване, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови в відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду, відповідно до статті 256 Господарського процесуального кодексу України, подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні були оголошені лише вступна та резолютивна частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається до Північного апеляційного господарського суду в порядку визначеному статтею 257 Господарського процесуального кодексу України.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - http://cn.arbitr.gov.ua/sud5028/.

Суддя А.В. Романенко