ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 500/7296/25
10 серпня 2026 року | м.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі: головуючого судді Баб`юка П.М. розглянувши у письмовому провадженні заяву представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення в адміністративній справі за ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Тернопільського окружного адміністративного суду перебувала справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду 27.07.2026 у справі №500/7296/26 позовні вимоги задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Тернопільській області від 13.03.2025 №0696605-2409-1918-UA61040350000078247; №0696606-2409-1918; №0696607-2409-1918; №0696608-2409-1918; №0696609-2409-1918; №0696610-2409-1918.
Також стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Тернопільській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 969 (дев`ятсот шістдесят дев`ять) грн 00 коп.
04.08.2026 до суду від представника ОСОБА_1 надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, яким стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 10000,00 грн.
В обґрунтування зазначеної заяви заявник вказує, що загальна сума витрат позивача ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу, які він має сплатити у зв`язку з розглядом судом справи №500/7296/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 13.03.2025 №0696605-2409-1918-UA61040350000078247; №0696606-2409-1918; №0696607-2409-1918; №0696608-2409-1918; №0696609-2409-1918; №0696610-2409 1918, становить 10 000,00 грн. 
07.08.2026 від Головного управління ДПС у Тернопільській області надійшли заперечення на заяву, в яких представник вказує, що дана справа є типовою, також зазначений представник звертався до контролюючого органу із тотожними позовними заявами про скасування податкових повідомлень-рішень, винесених за попередні періоди позивачу.
Визначаючись щодо поданої заяви суд виходить з наступного.
Згідно із частиною сьомою статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
За приписами частини п`ятої статті 143 КАС України у випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.
Як передбачено пунктом 3 частини першої статті 252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зауважує, що однією з основних засад (принципів) адміністративного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 10 частини третьої статті 2 КАС України).
Відповідно до частини третьої статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:
1) на професійну правничу допомогу;
2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;
3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;
4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;
5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Процесуальним законодавством визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
Згідно з частиною першою-другою статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина третя статті 134 КАС України).
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина четверта статті 134 КАС України).
Відповідно частини п`ятої статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 134 КАС України).
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома статті 134 КАС України).
Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини п`ятої статті 134 КАС України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.
Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат адміністративний суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частиною п`ятою статті 134 КАС України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
Такий висновок суду узгоджується з правовими висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2024 у справі №686/5757/23, у якій розглядалося судом касаційної інстанції питання щодо застосування норм права, відповідно до яких здійснюється визначення розміру витрат на правничу допомогу та їх розподіл.
Тому, при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Як слідує із матеріалів справи, 17.12.2025 року між адвокатом Щербатюком Олегом Дмитровичем та клієнтом ОСОБА_1 укладено Договір про надання правової (правничої) допомоги, згідно умов якого Адвокат за бажанням Клієнта буде представляти його інтереси у справі про визнання протиправними та скасування податкових-повідомлень рішень Головного управління ДПС у Тернопільській області від 13.03.2025 №0696605-2409-1918-UA61040350000078247, №0696606-2409 1918, №0696607-2409-1918, №0696608-2409-1918, №0696609-2409-1918 та №0696610 2409-1918.
У п. 3.1 Договору про надання правової (правничої) допомоги від 14.11.2022 вказано, що Сторони домовилися, що вартість послуг (гонорар) адвоката, згідно даного Договору про надання правової допомоги, становить фіксовану суму - 10000,00 (десять тисяч) грн.
30.07.2026 сторони склали акт прийняття передачі наданих послуг, згідно якого Адвокат передав, а Клієнт прийняв наступні послуги, а саме: представництво та захист інтересів ОСОБА_1 у справі №500/7296/25 (попередня (досудова) консультація клієнта, вивчення документів, узгодження правової позиції; підготовка та подання позовної заяви від 24.12.2025, вивчення матеріалів справи (у т. ч. відзиву на позовну заяву та додаткових пояснень відповідача з додатками) на загальну суму 10 000,00 грн.
Оцінивши наявні в матеріалах справи докази складу та розміру правничої допомоги, перевіривши їх розумну необхідність для цієї справи та відповідність наданих послуг видам правової допомоги, визначеним статтями 19, 20 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", а також враховуючи предмет спору, значення справи для сторін, час, який об`єктивно був витрачений на надання послуг та їх обсяг, обсяг матеріалів у справі, кількість підготовлених процесуальних документів, тривалість розгляду справи судом, виходячи із принципів співмірності витрат, обґрунтованості та пропорційності їх розміру, суд вважає, що сума, заявлена до відшкодування у розмірі 10 000,00 грн є надмірною та неспівмірною із складністю справи та з фактичним обсягом наданих послуг.
При цьому, щодо скасування аналогічних рішень контролюючого органу про нарахування позивачу податку на спірне нерухоме майно за попередні податкові періоди є судові рішення які набрали законної сили, що значно зменшує обсяг необхідної правової допомоги.
На думку суду, виходячи із критеріїв, визначених частинами третьою, п`ятою статті 134, частиною дев`ятою статті 139 КАС України, справедливим розміром відшкодування позивачу витрат на професійну правничу допомогу у цій справі є сума 2 000,00 грн.
У зв`язку з чим, заява представника позивача про компенсацію судових витрат підлягає частковому задоволенню шляхом стягнення з Головного управління ДПС у Тернопільській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрат на правову допомогу у розмірі 2 000,00 грн, що є співмірним із складністю справи і обсягом наданої правової допомоги.
Керуючись статтями 243, 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:
Заяву представника позивача задовольнити частково.
Ухвалити додаткове рішення по адміністративній справі 500/7296/25.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Тернопільській області на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 2 000,00 грн (дві тисячі гривень 00 копійок).
У задоволенні решти вимог заяви про компенсацію судових витрат відмовити.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Повний текст рішення складено і підписано 10.08.2026.
Реквізити учасників справи:
позивач:
- ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ); 
відповідач:
- Головне управління ДПС у Тернопільській області (місцезнаходження: вул. Білецька, 1, м. Тернопіль, Тернопільський р-н, Тернопільська обл., 46003, код ЄДРПОУ 44143637). 
Головуючий суддя Баб`юк П.М.