Харківський окружний адміністративний суд
61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Харків
24 липня 2026 р. Справа №520/11130/25 
Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Супрун Ю.О. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Експертної комісії з оцінювання повсякденного функціонування особи Комунального некомерційного підприємства "Міська багатопрофільна лікарня №18" Харківської міської ради (вул. Єдності, буд.104, м. Харків, Харківський р-н, Харківська обл., 61110, код ЄДРПОУ 02003511), Управління соціального захисту населення Харківської районної державної адміністрації (вул. Незалежності, 3, с-ще Покотилівка, Харківський р-н, Харківська обл., 62458, код ЄДРПОУ 03196541), Комунальний заклад охорони здоров`я "Обласний центр медико-соціальної експертизи" (вул. Літературна, буд.6, м. Харків, Харківський р-н, Харківська обл., 61110, код ЄДРПОУ 03327753), Управління у справах ветеранів Харківської районної державної адміністрації Харківської області (код ЄДРПОУ:46063793, адреса: 61098, м. Харків, Григорівське шосе, 52) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому з урахуванням заяви від 06.06.2025 (за вих.№01-26/61846/25) просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення КЗОЗ "Обласний центр медико-соціальної експертизи" обласна медико-соціальна експертна комісія №3 стосовно ОСОБА_1 , оформленого Актом огляду медико-соціальною експертною комісією від 25.11.2024 №1041, в частині причин інвалідності;
- зобов`язати експертну комісію з оцінювання повсякденного функціонування особи КПП «Міська багатопрофільна лікарня №18» Харківської міської ради, провести експертизу щодо причин інвалідності ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Управління соціального захисту населення Харківської районної державної адміністрації видати ОСОБА_1 видати посвідчення «особа з інвалідністю внаслідок війни».
В обґрунтування позовних вимог вказано, що рішення КЗОЗ "Обласний центр медико-соціальної експертизи" обласна медико-соціальна експертна комісія №3 стосовно ОСОБА_1 , оформленого Актом огляду медико-соціальною експертною комісією від 25.11.2024 №1041, в частині причин інвалідності є протиправним та підлягає скасуванню.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 12.05.2025 дану позовну заяву залишено без руху. Встановлено позивачу термін для усунення недоліків позовної заяви - протягом п`яти календарних днів з моменту отримання даної ухвали.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі за текстом - КАС України) та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.
На тривалість виготовлення процесуального документу вплинула обставина знаходження судді Супрун Ю.О., у щорічній відпустці та на лікарняному.
Крім того, відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих, затвердженого наказом Міністерства розвитку громад та територій України №376 від 28.02.2025, місто Харків у період з 24.02.2022 по 15.09.2022 належало до території активних бойових дій, а з 15.09.2022 по теперішній час є територією можливих бойових дій.
В зв`язку із здійсненням діяльності Харківським окружним адміністративним судом з відправлення правосуддя в умовах ведення бойових дій на території Харківської міської територіальної громади, розгляд справи було відтерміновано.
Згідно з положеннями ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до положень ст. 258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Згідно з положеннями ч.ч. 2, 3, 4, 5 ст. 262 КАС України, розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі. Підготовче засідання при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - протягом п`ятнадцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Перше судове засідання у справі проводиться не пізніше тридцяти днів із дня відкриття провадження у справі. За клопотанням сторони суд може відкласти розгляд справи з метою надання додаткового часу для подання відповіді на відзив та (або) заперечення, якщо вони не подані до першого судового засідання з поважних причин. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Відповідач, Управління соціального захисту населення Харківської районної державної адміністрації, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що згідно з висновком медико-соціальної експертної комісії (далі-МСЕК) № 327755, ОСОБА_1 встановлено III групу інвалідності внаслідок «Захворювання, так, пов`язане з проходженням військової служби». Вказано, що як вбачається із наданих ОСОБА_1 документів, в Управлінні відсутні правові підстави для видачі посвідчення «особа з інвалідністю внаслідок війни». Враховуючи вищевикладене та керуючись нормами ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України, управління соціального захисту населення ХРДА просив Харківський окружний адміністративний суд у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.
Комунальне некомерційне підприємство "Міська багатопрофільна лікарня №18" Харківської міської ради правом на подання відзиву не скористалося, однак надало лист, зі змісту якого вбачається, що експертною комісією з оцінювання повсякденного функціонування особи Комунального некомерційного підприємства «Міська багатопрофільна лікарня №18» Харківської міської ради, яка створена та функціонує з 01.01.2025року, справа щодо оцінювання ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) не розглядалася та рішення не приймалося. Крім того, повідомлено, що експертна комісія з оцінювання повсякденного функціонування особи Комунального некомерційного підприємства «Міська багатопрофільна лікарня №18» Харківської міської ради не є окремою юридичною особою, а тому не може бути відповідачем по справі.
Комунальний заклад охорони здоров`я "Обласний центр медико-соціальної експертизи" право подання відзиву не скористався, однак надав до суду пояснення, в яких вказано, що востаннє ОСОБА_1 був оглянутий 25.11.2024 обласною МСЕК №3 – визнаний особою з інвалідністю ІІІ групи, захворювання, так, пов`язане з проходженням військової служби, безстроково, і його медико-експертна справа передана 25.11.2024 за місцем реєстрації, до міжрайонної Індустріальної медико-соціальної експертної комісії Комунального закладу охорони здоров`я "Обласний центр медико-соціальної експертизи" .
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 26.12.2025 залучено до участі у даній справі №520/11130/25 в якості співвідповідача - Управління у справах ветеранів Харківської районної державної адміністрації Харківської області (код ЄДРПОУ:46063793 адреса: 61098, м. Харків, Григорівське шосе, 52).
Управління у справах ветеранів Харківської районної державної адміністрації Харківської області подало до Харківського окружного адміністративного суду відзив, в якому заперечував проти позовних вимог в частині зобов`язання Управління у справах ветеранів видати позивачу посвідчення «особа з інвалідністю внаслідок війни». Зазначає, що з огляду на суперечливість у формулюванні причин настання інвалідності позивача в різних документах (довідка ВЛК від 09.10.2024 року № 54/02, Довідка до акта огляду МСЕК сер. 12 ААГ № 327755), а також враховуючи положення пп.5, п.16 постанови Кабінету Міністрів України від 08.09.2015 № 685, в Управлінні наразі немає правових підстав для видачі позивачу посвідчення «особа з інвалідністю внаслідок війни».
Суд також зауважує, що згідно з ч.6 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.
Судом встановлено, що 07.11.2022 приблизно о 07 год.00 хв. під час бойових дій поблизу населеного пункту Бахмут Донецької області під час виконання військового обов`язку по захисту Батьківщини та територіальної цілісності, відсічі і стримування збройної агресії з боку Збройних Сил Російської Федерації внаслідок ворожого мінометного обстрілу було травмовано заступника командира бойової машини – навідника-оператора 2 механізованого відділення 3 механізованого взводу 1 механізованої роти 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 , солдата ОСОБА_1 , що підтверджується довідкою Військової частини НОМЕР_2 про обставини отримання травми (поранення, контузії, каліцтва) №45 від 08.01.2023.
Згідно вказаної довідки, за результатами службового розслідування №2527 від 30.12.2022 по факту отримання травми визнано солдата ОСОБА_1 таким, що отримав бойове травмування, яке пов`язане з виконанням своїх службових обов`язків під час несення військової служби, по захисту Батьківщини та територіальної цілісності України і не порушенні державного суверенітету на території Донецької та Луганської областях.
Так, 22.02.2023 позивачу було проведено медичний огляд ВЛК. Відповідно до довідки ВЧ НОМЕР_3 від 22.02.2023 № 2477 встановлено, що Діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва):
Церебральний атеросклероз. ДЕП ІІ ст. (наслідок перенесеного порушення мозкового кровообігу в басейні середньої мозкової артерії праворуч) у вигляді кістозно-гліозної трансформації з розсіяною дрібновогнищевою симптоматикою, з цефалгічним, вестибуло-атактичним синдромом. Гіпертонічна хвороба І ст. СН Ост. ІХС: дифузний кардіосклероз. СН0 ст. Хронічний гастродуоденіт, стадія ремісії, без порушення функції. Хронічний панкреатит, стадія ремісії, без порушення функції. Множинний ускладнений карієс.
Захворювання, НІ, не пов`язані з проходженням військової служби. 
Жовчно-кам`яна хвороба. Хронічний калькульозний холецистит з незначним порушенням функції. Викривлення перетинки носа з порушенням функції. Хронічний правобічний гайморит. Деформуючий остеоартроз обох колінних суглобів І ст., остеоартроз правого гомілково-стопного суглобу І ст. з больовим синдромом, стійкою комбінованою контрактурою, рецидивуючим синовіїтом з незначним порушенням функції обох колінних суглобів.
Захворювання, ТАК, пов`язані з проходженням військової служби.
Надалі, відповідно до довідки №518 від 11.08.2023 про тимчасову непрацездатність ОСОБА_1 знаходився на лікуванні в неврологічному відділенні №1 КНП ХОР Обласна клінічна лікарня» з « 29» липня 2023 р. по « 11» серпня 2023 р. з діагнозом: Ішемічний інсульт(від 26.07.23), гострий період, атеротромботичний тип, в басейні лівої середньої мозкової артерії з елементами моторної афазії. Лейкоареоз. Лакунарний стан. Дисциркуляторна гіпертонічна енцефалопатія III ступені з хронічною вертебробазилярною недостатністю. Гіпертонічна хвороба III стадія, З ступені. Ризик високий. Гіпертензивне серце. ХСН ст В за АСС/АНА зі збереженою фракцією викиду лівого шлуночка (63%). Гіпертонічна ангіопатія сітківки обох очей. Астенічний синдром з мнестичним зниженням. Вказане також підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого №9.12465, що наявна в матеріалах справи.
09.10.2024 позивачу було проведено медичний огляд ВЛК. 
Згідно довідки військово-лікарської комісії КНП «Люботинська міська лікарня» №54/02 від 09.10.2024 встановлено, що Діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва):
віддалені наслідки вибухової травми (07.11.2022). Акубаротравма.
Травма, ТАК, що пов`язана із захистом Батьківщини. Довідка про обставини травми видана 08.01.2023 № 45 військовою частиною НОМЕР_2 .
Наслідки перенесеного ішемічного інсульту (26.07.2023) в басейні лівої середньої мозкової артерії.
Захворювання, ТАК, пов`язані з проходженням військової служби. 
ІХС: дифузний кардіосклероз. СН0 ст. Гіпертонічна хвороба III стадія, ступінь 3, ризик дуже високий Матральна регургітація 1 ст. Трикуспідальна регургітація 1 ст. Дисциркуляторна гіпертонічна, атеросклеротична енцефалопатія 3 ст. з лікворно- венозною дістензією, вестибуло-атактичним. астенічним, стійким цефалгічним синдромами, когнітивними порушеннями. Церебральний атосклероз. Ангіопатія сітківки по гіпертонічному типу. Викривлення перетинки носа з порушенням функції дихання. Правобічний гайморит. Суб`єктивний вушний шум. Жовчно-кам`яна хвороби хронічний калькульозний холецестит з незначними порушеннями функції. Деформуючий остеоартроз обох колінних суглобів 1 ст., остеоартроз правого томілково-стопного суглобу 1 ст., больовий синдром, стійкою комбінованою контрактурою, рицидивуючим синовіїтом з незначними порушеннями функції обох колінних суглобів
Захворювання, НІ, не пов`язане з проходженням військової служби.
25.11.2024 позивач був оглянутий медико-соціальною експертною комісією КЗОЗ “Обласний центр медико-соціальної експертизи” обласною медико-соціальною експертною комісією №3, за наслідками якого йому була встановлена 3 група інвалідності з 15.10.2024 внаслідок “захворювання, так, пов`язане з проходженням військової служби”. Довідка до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААГ №327755 наявна в матеріалах справи. 
Згідно довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності від 25.11.2024 серії 12 ААА №117302, виданої на підставі акту огляду МСЕК №1041, ступінь непрацездатності позивача складає 50 %. , при цьому 40% - захворювання, так, пов`язане з проходженням військової служби, 10% - травма, так, пов`язана із захистом Батьківщини. Страховий випадок визначений на підставі довідки ВЛК №54/02 від 09.10.2024.
Позивач у тексті позовної заяви зазначає, що з висновком медико-соціальної комісії №327755, яким встановлено йому 3 групу інвалідності внаслідок «Захворювання, так, пов`язане з проходженням військової служби” він не згодний в частині визначення причини інвалідності. Вважає, що наслідки перенесеного ішемічного інсульту (26.07,2023) в басейні лівої середньої мозкової артерії являються слідством отримання травми (контузії), яка сталася 07.11.2022, тому це захворювання, яке пов`язане із захистом Батьківщини.
Надалі, в грудні 2024 року позивач звернувся до управління соціального захисту населення Харківської районної державної адміністрації із заявою про встановлення статусу та видачі посвідчення «Особа з інвалідністю внаслідок війни».
Листом від 03.01.2025 №22ВС управління соціального захисту населення Харківської районної державної адміністрації відмовило позивачу у видачі посвідчення «особа з інвалідністю внаслідок війни» у зв`язку з відсутністю правових підстав. При цьому управління посилалось на пункт 16 абзацу 5 постанови КМУ від 08.09.2015 №685, відповідно до якого місцевий структурний підрозділ з питань ветеранської політики за декларованим/зареєстрованим місцем проживання (перебування) або за адресою фактичного місця знаходження (для внутрішньо переміщених осіб) заявника відмовляє заявнику у наданні статусу особи з інвалідністю внаслідок війни у разі коли причини інвалідності внаслідок поранення (контузії, каліцтва або захворювання) заявника, не пов`язана із безпосередньою участю в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.
Не погоджуючись з рішенням КЗОЗ "Обласний центр медико-соціальної експертизи" обласна медико-соціальна експертна комісія №3 стосовно ОСОБА_1 , оформленого Актом огляду медико-соціальною експертною комісією від 25.11.2024 №1041, в частині причин інвалідності та відмовою Управління соціального захисту населення Харківської районної державної адміністрації видати ОСОБА_1 видати посвідчення «особа з інвалідністю внаслідок війни», позивач звернувся до суду з даним позовом.
Розглядаючи позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування рішення КЗОЗ "Обласний центр медико-соціальної експертизи" обласна медико-соціальна експертна комісія №3 стосовно ОСОБА_1 , оформленого Актом огляду медико-соціальною експертною комісією від 25.11.2024 №1041, в частині причин інвалідності та зобов`язання експертної комісію з оцінювання повсякденного функціонування особи КПП «Міська багатопрофільна лікарня №18» Харківської міської ради, провести експертизу щодо причин інвалідності ОСОБА_1 , суд зауважує наступне.
За змістом ст. 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.
Розділом ІІ Конституції України передбачені основоположні права, свободи та обов`язки людини і громадянина, серед яких відповідно до ст. 65 встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон №2232-XII).
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Частинами 2, 3 ст. 1 Закону №2232-XII передбачено, що військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Відповідно до ч. 7 ст. 1 Закону №2232-XII виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).
Згідно з ч. 9 ст. 1 Закону №2232-XII щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць; призовники - особи, приписані до призовних дільниць; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.
Статтею 70 Закону України "Основи законодавства України про охорону здоров`я" передбачено, що військово-лікарська експертиза визначає придатність до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, встановлює причинний зв`язок захворювань, поранень і травм з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Військово-лікарська експертиза здійснюється військово-лікарськими комісіями, які створюються при територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки і закладах охорони здоров`я Міністерства оборони, Служби безпеки України та інших військових формувань, а також Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.
Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі - Положення № 402), яке діяло на момент виникнення спірних правовідносин.
Відповідно до п. 1.2 розділу І Положення № 402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Військово-лікарська експертиза - це:
медичний огляд призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти та закладах фахової передвищої військової освіти (далі - ВВНЗ), ліцеїстів військових (військово-морських, військово-спортивних) ліцеїв (далі - ліцеїсти); осіб, звільнених з військової служби;
визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ;
встановлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, осіб, звільнених з військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв), які призвели до смерті військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби.
Згідно з п. 2.1 Розділу І Положення №402 для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).
Вказаним пунктом також визначено, що штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання штатної військово-лікарської комісії.
Пункт 2.2 Положення № 402 визначає, що штатні ВЛК є військово-медичними установами. Вони мають гербову печатку, кутовий штамп та утримуються за окремим штатом. До штатних ВЛК належать: Центральна військово-лікарська комісія (далі - ЦВЛК); ВЛК регіону.
Відповідно до п. 2.4.10. Положення №402 постанова ВЛК регіонів може бути оскаржена у ЦВЛК або у судовому порядку.
Відповідно до п.п. 2.3.4 Положення № 402, ЦВЛК має право, зокрема:
оглядати військовослужбовців та інших осіб, зазначених у пункті 1.2 розділу I цього Положення;
перевіряти роботу підпорядкованих ВЛК з питань військово-лікарської експертизи;
запитувати документи в частині, що характеризують обставини отримання захворювання, поранення, травми, каліцтва, необхідні для прийняття постанови про їх причинний зв`язок;
запитувати від закладів охорони здоров`я (установ), військових частин, ТЦК та СП і ВВНЗ додаткові дані для аналізу, узагальнення та оцінки результатів військово-лікарської експертизи;
розглядати, переглядати, скасовувати, відміняти, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК (лікарсько-льотної комісії (далі - ЛЛК)) Збройних Сил України;
надавати роз`яснення щодо формулювання постанов ВЛК (ЛЛК).
Рішення, постанови ЦВЛК можуть бути оскаржені в судовому порядку (п.п. 2.3.5 Положення № 402).
Разом з тим, порядок встановлення причинного зв`язку захворювань (поранень, контузій, травм, каліцтв) у військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, які призвані на збори, та колишніх військовослужбовців зі службою у Збройних Силах України визначено положеннями розділу 21 Положення № 402, п. п. 21.1-21.5 якого передбачено, що у разі коли під час медичного огляду військовослужбовців встановлено діагноз, ВЛК встановлює причинний зв`язок захворювання, травми, контузії, каліцтва, поранення.
Причинний зв`язок захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв у військовослужбовців, які проходять військову службу, військовозобов`язаних і резервістів, призваних ТЦК та СП на навчальні (перевірочні) збори, при медичному огляді вирішують позаштатні постійно діючі госпітальні, гарнізонні ВЛК і ЛЛК та за потреби - штатні ВЛК.
Причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у осіб, звільнених з військової служби визначають штатні ВЛК; у осіб, звільнених з військової служби інших військових формувань та військових формувань колишнього СРСР, правонаступниками яких вони стали, - штатні ВЛК цих військових формувань та оформлюють протоколом за формою, наведеною в додатку 19.
У випадку прийняття штатними ВЛК рішення про відсутність підстав для прийняття постанови про причинний зв`язок захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв) у формулюваннях, передбачених пунктами 21.5, 21.6 цієї глави, у розділ Х протоколу, оформленого за формою, наведеною в додатку 19 до цього Положення, заноситься відповідне рішення.
При медичному огляді військовослужбовців, призваних на збори військовозобов`язаних, резервістів під час навчальних зборів, кандидатів на навчання у ВВНЗ, направлених ТЦК та СП, коли їм встановлено діагноз і постанова оформлюється свідоцтвом про хворобу або довідкою, ВЛК встановлюється причинний зв`язок захворювання (поранення, контузії, каліцтва, травми).
Постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях, зокрема:
а) «Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини» - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, безпосередньої участі в антитерористичній операції (операції об`єднаних сил), забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією проти України»;
д) «Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини» - якщо воно виникло під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, безпосередньої участі в антитерористичній операції (операції об`єднаних сил), забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією проти України»;
є) "Захворювання (поранення, контузія, каліцтво, травма), ТАК, пов`язане з проходженням військової служби" - якщо воно виникло в період служби у військових частинах та установах, крім захворювань (поранень, контузій, каліцтв, травм), які виникли (одержані) в періоди служби, передбачені підпунктами «а», «ґ» цього пункту, або коли захворювання, що виникло до військової служби, у період служби досягло такого розвитку, який призводить до непридатності (у тому числі тимчасової) до військової служби, служби з військової спеціальності.
У такому самому формулюванні приймаються постанови при медичному огляді військовослужбовців за результатами поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних ними в період проходження військової служби, коли документи про обставини їх одержання на момент медичного огляду відсутні або якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане за обставин, не пов`язаних з виконанням обов`язків, крім випадків, визначених у підпункті «в» цього пункту.
Постанова ВЛК у формулюванні «Захворювання ТАК, пов`язане з проходженням військової служби» приймається, якщо захворювання, у тому числі, що призвело до смерті військовослужбовця, виникло, (розвинулося) в період проходження військової служби та є наслідком:
вчинення ним кримінального або адміністративного правопорушення;
вживання або отруєння алкоголем, наркотичними засобами, токсичними чи отруйними речовинами, а також їх дії (асфіксія, інсульт, інфаркт, зупинка серця тощо), що підтверджено відповідним медичним висновком, за умов, що отруєння не пов`язано із впливом цих речовин на потерпілого військовослужбовця внаслідок їх застосування в технологічному процесі або незадовільного зберігання чи транспортування, а потерпілий до настання нещасного випадку був відсторонений від виконання обов`язків командиром (начальником);
навмисного спричинення шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом).
Пункт 21.7 Положення № 402 визначає, що постанова ВЛК про причинний зв`язок травми (поранення, контузії, каліцтва) та її наслідків приймається відповідно до висновку, зазначеного в довідці про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), або висновку, зазначеного в Акті проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії), за формою, наведеною у додатку 4 до Інструкції 332, Акті про нещасний випадок (зникнення, смерть), за формою, наведеною у додатку 5 до Інструкції 332, у разі проведення розслідування обставин отримання військовослужбовцем травми (поранення, контузії, каліцтва). Також до ВЛК надається медична документація про первинне звернення за медичною допомогою військовослужбовця безпосередньо після одержання травми (поранення, контузії, каліцтва).
Пункт 21.12 Положення № 402 визначає, що причинний зв`язок захворювань (поранень) у осіб, звільнених з військової служби, які пройшли медичний огляд раніше, у ВЛК розформованих військових або прикордонних округів, груп військ, родів військ (сил), визначають (переглядають) штатні ВЛК за територіальним принципом, де проживають особи, звільнені з військової служби, у межах територіальної відповідальності штатних ВЛК.
Згідно з п. 21.13 Положення № 402 у разі відсутності у свідоцтві про хворобу або інших військово-медичних документах постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань (поранень), неналежного їх оформлення або незгоди з постановою, а також у разі наявності в документах записів про звільнення із Збройних Сил України "через хворобу чи за станом здоров`я" ТЦК та СП направляє документи осіб, звільнених з військової служби, на розгляд до штатної ВЛК за територіальним принципом.
За наявності підстав для зміни (перегляду) постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювання, поранення, зазначених у свідоцтві про хворобу (довідці ВЛК), постанова ВЛК при прийнятті нової постанови підлягає скасуванню (відміні). Постанова ВЛК оформляється протоколом засідання штатної ВЛК щодо встановлення причинного зв`язку захворювань (поранень).
Постанова про причинний зв`язок захворювань оформлюється:
на військовослужбовців - свідоцтвом про хворобу (довідкою), яке підлягає затвердженню штатною ВЛК;
на колишніх військовослужбовців - витягом з протоколу засідань штатної ВЛК щодо встановлення причинного зв`язку захворювань (поранень, травм, контузій, каліцтв).
З наведеного вбачається, що у разі наявності сумніву щодо правильності висновку ВЛК регіону щодо причинного зв`язку, позивач мав право звернутись до Центральної ВЛК для перегляду відповідного висновку, однак, матеріали справи не містять доказів на підтвердження реалізації позивачем вищезазначеного права.
Як встановлено судом з позовної заяви, позивач фактично не згоден з висновком медико-соціальної комісії №327755, яким встановлено йому 3 групу інвалідності внаслідок «Захворювання, так, пов`язане з проходженням військової служби” в частині визначення причини інвалідності. Вважає, що наслідки перенесеного ішемічного інсульту (26.07.2023) в басейні лівої середньої мозкової артерії являються слідством отримання травми (контузії), яка сталася 07.11.2022, тому це захворювання, яке пов`язане із захистом Батьківщини.
19.12.2024 Верховною Радою України був прийнятий Закон №12178 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо впровадження оцінювання повсякденного функціонування особи», яким медико-соціальні експертні комісії повністю припиняють виконувати свої функції, при цьому рішення МСЕК, ухвалені до 31 грудня 2024 року, залишаються чинними.
З 1 січня 2025 року замість ліквідованих медико-соціальних експертних комісій (МСЕК) рішення щодо встановлення інвалідності, призначення допоміжних засобів реабілітації та інших аспектів прийматимуть експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування.
Згідно прикінцевих положень Закону №12178 установлено, що особам, яким встановлено інвалідність органами медико-соціальної експертизи, гарантується збереження статусу та соціальної захищеності в повному обсязі, передбаченому законодавством України для осіб з інвалідністю, на встановлений строк інвалідності.
Документами, що підтверджують інвалідність повнолітнім особам є видані до 31 грудня 2024 року органами медико-соціальної експертизи виписки/довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією за формами, затвердженими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я. Рішення, прийняті медико-соціапьними експертними комісіями, документи, видані на підставі таких рішень, є законними і чинними, прирівнюються до рішень експертних команд з оцінювання повсякденного функціонування особи, документів, виданих на підставі таких рішень експертних команд (у тому числі витягів з рішень), та продовжують бути підставами для оформлення або продовження надання особам з інвалідністю прав, статусів, пільг, пенсій, допомог, компенсацій, надбавок, інших соціальних гарантій тощо, у тому числі для цілей, визначених законами України "Про військовий обов`язок та військову службу" та "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", на весь термін дії довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією до проведення планового оцінювання повсякденного функціонування особи експертними командами з оцінювання повсякденного функціонування.
Відповідно до пункту 1 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1317 (чинного на момент виникнення спірних правовідносин; далі Положення № 1317), це Положення визначає порядок, умови та критерії встановлення інвалідності медико-соціальними експертними комісіями (далі - комісії).
Згідно із пунктом 3 Положення № 1317 медико-соціальна експертиза проводиться з метою встановлення інвалідності хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, особам з інвалідністю (далі - особи, що звертаються для встановлення інвалідності) за направленням відповідного лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності документів, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлене захворюваннями, наслідками травм або вродженими вадами, які спричиняють обмеження нормальної життєдіяльності особи.
Пунктом 12 Положення № 1317 передбачено, що причинний зв`язок інвалідності колишніх військовослужбовців з перебуванням на фронті або з виконанням ними інших обов`язків військової служби встановлюється на підставі постанови військово-лікарської комісії, оформленої як довідка військово-лікарської комісії, свідоцтво про хворобу або витяг з протоколу засідання штатної військово-лікарської комісії за формою, затвердженою Міноборони, що підтверджують факт отримання поранення (захворювання).
За змістом пункту 26 Положення № 1317 особі, що визнана особою з інвалідністю, залежно від ступеня розладу функцій органів і систем організму та обмеження її життєдіяльності встановлюється I, II чи III група інвалідності. I група інвалідності поділяється на підгрупи А і Б залежно від ступеня втрати здоров`я особи з інвалідністю та обсягу потреби в постійному сторонньому догляді, допомозі або нагляді.
Причинами інвалідності є:
загальне захворювання;
інвалідність з дитинства;
нещасний випадок на виробництві (трудове каліцтво чи інше ушкодження здоров`я);
професійне захворювання;
поранення, контузії, каліцтва, захворювання: одержані під час захисту Батьківщини, виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) чи пов`язані з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, що визнані такими згідно із законодавством, в районі воєнних дій на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Другої світової воєн або з участю у бойових діях у мирний час;
поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержані під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх проведення, під час безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.
При вирішенні спору суд враховує, що стосовно позивача згідно довідки військово-лікарської комісії КНП «Люботинська міська лікарня» №54/02 від 09.10.2024 встановлено, що Діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва):
віддалені наслідки вибухової травми (07.11.2022). Акубаротравма.
Травма, ТАК, що пов`язана із захистом Батьківщини. Довідка про обставини травми видана 08.01.2023 № 45 військовою частиною НОМЕР_2 .
Наслідки перенесеного ішемічного інсульту (26.07.2023) в басейні лівої середньої мозкової артерії.
Захворювання, ТАК, пов`язані з проходженням військової служби. 
ІХС: дифузний кардіосклероз. СН0 ст. Гіпертонічна хвороба III стадія, ступінь 3, ризик дуже високий Матральна регургітація 1 ст. Трикуспідальна регургітація 1 ст. Дисциркуляторна гіпертонічна, атеросклеротична енцефалопатія 3 ст. з лікворно- венозною дістензією, вестибуло-атактичним. астенічним, стійким цефалгічним синдромами, когнітивними порушеннями. Церебральний атосклероз. Ангіопатія сітківки по гіпертонічному типу. Викривлення перетинки носа з порушенням функції дихання. Правобічний гайморит. Суб`єктивний вушний шум. Жовчно-кам`яна хвороби хронічний калькульозний холецестит з незначними порушеннями функції. Деформуючий остеоартроз обох колінних суглобів 1 ст., остеоартроз правого томілково-стопного суглобу 1 ст., больовий синдром, стійкою комбінованою контрактурою, рицидивуючим синовіїтом з незначними порушеннями функції обох колінних суглобів
Захворювання, НІ, не пов`язане з проходженням військової служби.
Водночас, за змістом пункту 12 Положення № 1317 причинний зв`язок інвалідності військовослужбовців встановлюється на підставі постанови ВЛК, оформленої як довідка ВЛК.
З матеріалів справи вбачається, що у довідці до акта огляду МСЕК серії 12ААГ № 327755 від 25.11.2024 як причину інвалідності зазначено «захворювання, так, пов`язане з проходженням військової служби», що відповідає причинному зв`язку інвалідності («захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби»), встановленому на підставі довідки військово-лікарської комісії КНП «Люботинська міська лікарня» №54/02 від 09.10.2024 
Суд звертає увагу на правові висновки Верховного Суду у цій категорії справ.
Так, Верховний Суд у постанові від 13.06.2018 у справі №806/526/16 зазначив, що у межах адміністративного процесу суд не вправі надавати оцінку професійним діям конкретних лікарів-членів ВЛК при застосуванні ними відповідних методів огляду позивача, дослідження медичної документації, визначенні діагнозів та відповідності їх конкретній статті Розкладу хвороб, оскільки це потребує спеціальних знань у медичній галузі.
Верховний Суд у постанові від 12.06.2020 у справі №810/5009/18 зробив правовий висновок про те, що до повноважень суду не належить надання оцінки діагнозу на предмет того, чи підпадає він під дію статей розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби з посиланням на п. 3.13 глави 3 розділу II Положення №402. Відповідно до цієї норми у спірних питаннях та складних випадках право на винесення остаточного рішення залишається за ЦВЛК. Для цього військовий комісаріат направляє в регіональну штатну ВЛК, на території якої проживає заявник, його заяву, медичні документи, які є в заявника або одержані військовим комісаріатом із цивільних (військових) лікувальних закладів, військовий квиток.
Вказані висновки Верховного Суду у відповідності до приписів ч. 5 ст. 242 КАС України та ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд враховує під час вирішення такого питання.
Разом з тим, суд зазначає, що питання визначення причинного зв`язку захворювань за результатами медичного обстеження є дискреційними повноваженнями військово-лікарської комісії, а тому суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу.
Розглядаючи по суті спори у справах щодо оскарження рішень ВЛК, суд вправі перевірити законність висновку ВЛК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку. Однак, суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку, оскільки як попередньо зазначалося, суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і суд в межах розгляду справи не вправі надавати власну оцінку щодо причинного зв`язку захворювань позивача, оскільки це виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права.
Подібна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 12.06.2020, справа №810/5009/18, від 09.12.2020, справа № 814/2722/16, від 12.02.2021, справа № 820/5570/16.
Верховний Суд у постанові від 10.02.2022 року у справі № 160/7153/20 зазначив, що дискреційні повноваження це повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору із будь-ким.
Поняття дискреційних повноважень наведене, зокрема, у Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи № К (80) 2, відповідно до яких під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Отже, дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними) (рішення Верховного Суду у справі № 826/10085/16).
Здійснюючи судочинство Європейський суд неодноразово аналізував наявність, межі, спосіб та законність застосування дискреційних повноважень національними органами, їх посадовими особами. Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини від 17.12.2004 року у справі «Педерсен і Бодзгор проти Данії» зазначено, що здійснюючи наглядову юрисдикцію, суд, не ставлячи своїм завданням підміняти компетентні національні органи, перевіряє, чи відповідають рішення національних державних органів, які їх винесли з використанням свого дискреційного права, положенням Конвенції та Протоколів до неї.
Суд є правозастосовчим органом та не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належали б до компетенції такого суб`єкта владних повноважень. ВЛК надано виключне право встановлення причинного зв`язку захворювань (поранень, контузій, травм, каліцтв) у військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, які призвані на збори, та осіб, звільнених з військової служби, зі службою у Збройних Силах України. Жоден інший орган влади не може брати на себе відповідні повноваження.
Стосовно незгоди позивача із рішенням КЗОЗ "Обласний центр медико-соціальної експертизи" обласна медико-соціальна експертна комісія №3 стосовно ОСОБА_1 , оформленого Актом огляду медико-соціальною експертною комісією від 25.11.2024 №1041, в частині причин інвалідності, та як наслідок, зобов`язання експертної комісії з оцінювання повсякденного функціонування особи КПП «Міська багатопрофільна лікарня №18» Харківської міської ради, провести експертизу щодо причин інвалідності ОСОБА_1 , то надання оцінки діагнозу позивача та причинного зв`язку захворювання виходить за межі судового розгляду (такі висновки суду відповідають правовій позиції, викладеній у постановах Верховного Суду від 12.06.2020 у справі № 810/5009/18, від 12.02.2021 у справі № 820/5570/16). Крім того, у матеріалах справи відсутні докази того, що позивач реалізував своє право оскарження дій військово-лікарської комісії КНП «Люботинська міська лікарня» при складанні довідки №54/02 від 09.10.2024. 
Отже, у справі, що розглядається, суд не може надавати оцінку ні свідоцтву про хворобу ВЛК, ні акту огляду МСЕК щодо формулювання причинного зв`язку захворювання позивача, оскільки вирішення такого віднесено виключно до повноважень вказаних суб`єктів владних повноважень.
Крім того, відповідно до п. 24 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності рішення Кримської республіканської, обласної, центральної міської комісії може бути оскаржене до МОЗ.
МОЗ за наявності фактів порушення законодавства про медико-соціальну експертизу доручає Центральній медико-соціальній експертній комісії МОЗ або Кримській республіканській, Київській та Севастопольській міським або обласній комісії іншої області повторно розглянути з урахуванням усіх наявних обставин питання, з якого оскаржується рішення, а також вживає інших заходів впливу для забезпечення дотримання законодавства під час проведення медико-соціальної експертизи.
В особливо складних випадках Центральна медико-соціальна експертна комісія МОЗ, Кримська республіканська, обласна, центральна міська комісія та МОЗ можуть направляти осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, для проведення медико-соціального експертного обстеження до клініки Українського державного науково-дослідного інституту медико-соціальних проблем інвалідності (м. Дніпропетровськ) та Науково-дослідного інституту реабілітації інвалідів (м. Вінниця). Після обстеження зазначені науково-дослідні установи складають консультативні висновки, які для комісії мають рекомендаційний характер.
В той же ж час матеріали справи не містять доказів оскарження позивачем рішення МСЕК до Міністерства охорони здоров`я.
З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що під час розгляду справи не знайшли свого підтвердження доводи позивача про порушення вимог законодавства під час встановлення КЗОЗ "Обласний центр медико-соціальної експертизи" обласної медико-соціальною експертною комісією №3 причинного зв`язку інвалідності позивача, правові та фактичні підстави для задоволення позовних вимог про зобов`язання відповідача - експертної комісії з оцінювання повсякденного функціонування особи КПП «Міська багатопрофільна лікарня №18» Харківської міської ради, провести експертизу щодо причин інвалідності ОСОБА_1 відсутні, оскаржувані дії відповідача щодо встановлення причинного зв`язку інвалідності є правомірними та такими, що вчинені відповідно до вимог частини другої статті 2 КАС України, у зв`язку із чим у задоволенні позову належить відмовити.
Щодо позовних вимог в частині зобов`язання Управління соціального захисту населення Харківської районної державної адміністрації видати ОСОБА_1 видати посвідчення «особа з інвалідністю внаслідок війни», суд зазначає таке.
Так, в грудні 2024 року позивач звернувся до управління соціального захисту населення Харківської районної державної адміністрації із заявою про встановлення статусу та видачі посвідчення «Особа з інвалідністю внаслідок війни».
Листом від 03.01.2025 №22ВС управління соціального захисту населення Харківської районної державної адміністрації відмовило позивачу у видачі посвідчення «особа з інвалідністю внаслідок війни» у зв`язку з відсутністю правових підстав. При цьому управління посилалось на пункт 16 абзацу 5 постанови КМУ від 08.09.2015 №685, відповідно до якого місцевий структурний підрозділ з питань ветеранської політики за декларованим/зареєстрованим місцем проживання (перебування) або за адресою фактичного місця знаходження (для внутрішньо переміщених осіб) заявника відмовляє заявнику у наданні статусу особи з інвалідністю внаслідок війни у разі коли причини інвалідності внаслідок поранення (контузії, каліцтва або захворювання) заявника, не пов`язана із безпосередньою участю в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.
Відносини з приводу соціального захисту ветеранів війни, учасників бойових дій як особливої окремої категорії громадян врегульовані, насамперед, приписами Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 №3551-XII (далі - Закон № 3551-XII).
Відповідно до статті 1 наведеного вище Закону цей Закон спрямований на захист ветеранів війни шляхом: створення належних умов для підтримання здоров`я та активного довголіття; організації соціального та інших видів обслуговування, зміцнення матеріально-технічної бази створених для цієї мети закладів і служб та підготовки відповідних спеціалістів; виконання цільових програм соціального і правового захисту ветеранів війни; надання пільг, переваг та соціальних гарантій у процесі трудової діяльності відповідно до професійної підготовки і з урахуванням стану здоров`я.
Згідно із ст. 4 Закону України №3551-XII, ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.
Статтею 7 Закону №3551визначено осіб, які належать до осіб з інвалідністю внаслідок війни.
Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 7 Закону №3551 до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать також особи з інвалідністю з числа: військовослужбовців, осіб вільнонайманого складу, які стали особами з інвалідністю внаслідок травми (поранення, контузії, каліцтва) або захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання інших обов`язків військової служби, пов`язаних з перебуванням на фронті в інші періоди, з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, з участю у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, іншим ураженням ядерними матеріалами.
Зважаючи на наведене, згідно з пунктом 1 частини 2 статті 7 Закону №3551 для визначення права на встановлення статусу "особа з інвалідністю внаслідок війни" підлягає встановленню те, що, по-перше: особа, яка претендує на встановлення такого статусу, є особою з числа військовослужбовців, осіб вільнонайманого складу, та, по-друге: такі особи стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання інших обов`язків військової служби, пов`язаних з перебуванням на фронті в інші періоди, з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, з участю у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, іншим ураженням ядерними матеріалами.
За приписами пункту 2 частини 2 статті 7 Закону №3551 до осіб начальницького і рядового складу органів Міністерства внутрішніх справ і органів Комітету державної безпеки колишнього Союзу РСР, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України та інших військових формувань, які стали особами з інвалідністю внаслідок травми (поранення, контузії, каліцтва) або захворювання, одержаних під час виконання службових обов`язків, ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, участі у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, інших уражень ядерними матеріалами.
Згідно з пунктом 2 частини 2 статті 7 Закону № 3551для визначення права на встановлення статусу "особа з інвалідністю внаслідок війни" підлягає встановленню те, що, по-перше, особа, яка претендує на встановлення такого статусу, є особою з числа осіб начальницького і рядового складу органів Міністерства внутрішніх справ і органів Комітету державної безпеки колишнього Союзу РСР, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України та інших військових формувань, та, по-друге, те, що такій особі встановлено інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час виконання службових обов`язків, ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, участі у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, інших уражень ядерними матеріалами.
Віднесення особи до особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до статті 7 Закону №3551 безпосередньо пов`язане з визначенням самого поняття "ветеран війни", яке міститься у статті 4 цього Закону, згідно з частиною першою якої ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав.
Зважаючи на викладене, визначальною ознакою категорії осіб, які відносяться до "осіб з інвалідністю внаслідок війни", є те, що такі особи безпосередньо брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав.
Як встановив суд, згідно довідки до акту огляду МСЕК серії 12 ААГ № 327755 від 25.11.2024 позивачу при первинному огляді встановлено з 15.10.2024 року третю групу інвалідності, причина інвалідності: захворювання, ТАК, пов`язані з проходженням військової служби, інвалідність встановлено безстроково.
Таким чином, суд дійшов висновку, що у поданій позивачем довідці МСЕК від 25.11.2024. відсутнє формулювання «поранення, контузія, каліцтво, захворювання або інші ушкодження здоров`я, одержані під час захисту Батьківщини», яке є обов`язковою підставою для набуття статусу «особа з інвалідністю внаслідок війни» згідно з пунктом 1 частини 2 статті 7 Закону № 3551.
Наявне ж формулювання «захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби» лише підтверджує причинний зв`язок із службою, але не засвідчує, що інвалідність настала внаслідок виконання бойових завдань чи безпосередньої участі у захисті Батьківщини.
Оскільки захворювання, які отримав позивач та внаслідок яких встановлено інвалідність, не пов`язана із участю позивача у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для встановлення позивачу статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та видачі посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни.
Аналогічні висновки щодо застосування норм права викладені у постановах Верховного Суду від 02.04.2021 у справі №0540/9350/18-а, від 30.09.2019 у справі №824/32/19-а та від 18.11.2020 у справі №1140/2362/18, які підлягають обов`язковому врахуванню судом першої інстанції в силу частини5статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої при виборі і застосуванні норми права до спірних відносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що Управлінням соціального захисту населення Харківської районної державної адміністрації правомірно відмовлено позивачу у встановленні статусу особи з інвалідністю внаслідок війни.
За приписами ч.1 та ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Зважаючи на встановлені у справі обставини, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову.
При розв`язанні спору, суд зважає на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом - Конвенція; рішення від 21.01.1999 у справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22.02.2007 у справі "Красуля проти Росії", від 05.05.2011 у справі "Ільяді проти Росії", від 28.10.2010 у справі "Трофимчук проти України", від 09.12.1994. у справі "ХіроБалані проти Іспанії", від 01.07.2003 у справі "Суомінен проти Фінляндії", від 07.06.2008 у справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та МесропМовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії") і тому надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору, та дослухався до усіх аргументів сторін, які ясно і чітко сформульовані та здатні вплинути на результат вирішення спору.
Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (частина 1 статті 143 КАС України).
Судовий збір підлягає розподілу відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись ст.ст. 13, 14, 139, 241, 243, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Експертної комісії з оцінювання повсякденного функціонування особи Комунального некомерційного підприємства "Міська багатопрофільна лікарня №18" Харківської міської ради (вул. Єдності, буд.104, м. Харків, Харківський р-н, Харківська обл., 61110, код ЄДРПОУ 02003511), Управління соціального захисту населення Харківської районної державної адміністрації (вул. Незалежності, 3, с-ще Покотилівка, Харківський р-н, Харківська обл., 62458, код ЄДРПОУ 03196541), Комунальний заклад охорони здоров`я "Обласний центр медико-соціальної експертизи" (вул. Літературна, буд.6, м. Харків, Харківський р-н, Харківська обл., 61110, код ЄДРПОУ 03327753), Управління у справах ветеранів Харківської районної державної адміністрації Харківської області (код ЄДРПОУ:46063793, адреса: 61098, м. Харків, Григорівське шосе, 52) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії – залишити без задоволення.
Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення виготовлено та підписано – 24.07.2026 , враховуючи час перебування судді у відпустці та з урахуванням наявності безпечних умов для життя та здоров`я учасників процесу, суддів та працівників суду.

Суддя Супрун Ю.О.