П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/8611/25 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Альчук Максим Петрович 
Суддя-доповідач - Кузьмишин В.М. 
16 липня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Кузьмишина В.М. 
суддів: Сушка О.О.  Сапальової Т.В. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 01 січня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
І. Описова частина.
1. Короткий зміст позовних вимог.
1.1. Позивачка звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області та Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у призначенні пенсії за віком, а також зобов`язати вчинити дії щодо призначення їй пенсії за віком із зарахуванням відповідного стажу. 
1.2. Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю дій пенсійного органу щодо не зарахування до страхового стажу позивачки періоду роботи на території Російської Федерації з 01.01.2004 по 01.06.2008 року. 
2. Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції.
2.1. Позивачка 04.12.2023 року вперше звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». За принципом екстериторіальності заява була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області, яке рішенням від 06.12.2023 № 025650008764 відмовило у призначенні пенсії. 
2.2. Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 03.03.2025 року у справі № 120/3798/24 вказану відмову було скасовано, а Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зобов`язано повторно розглянути заяву позивачки. 
2.3. Надалі, після повторного подання позивачкою документів, за принципом екстериторіальності розгляд здійснювало Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, яке 01.05.2025 року прийняло рішення № 025650008764 про відмову позивачці у призначенні пенсії за віком. За цим рішенням відповідач обрахував страховий стаж позивачки у розмірі 27 років 03 дні, протиправно не зарахувавши період її роботи в РФ з 01.01.2004 року по 01.06.2008 року з мотивів припинення дії багатосторонньої Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць СНД у галузі пенсійного забезпечення. 
2.4. Не погодившись із рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 01.05.2025 року, позивачка звернулася з цим позовом до суду. Під час судового розгляду позивачкою до матеріалів справи було долучено підтверджуючу довідку про працевлаштування та сплату страхових внесків за спірний період, належним чином засвідчену шляхом проставлення апостилю.
3. Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
3.1. Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 01 січня 2026 року позов задоволено частково:
- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 01.05.2025 року № 025650008764;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 24.12.2023 року (дня, наступного за днем досягнення пенсійного віку), шляхом зарахування до страхового стажу періодів працевлаштування з 01.01.2004 року по 01.06.2008 року.
4. Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу.
4.1. Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, не погоджуючись із судовим рішенням, подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 01.01.2026 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Апелянт наголошує на тому, що у зв`язку з припиненням дії Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць СНД у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року (згідно з постановою КМУ від 29.11.2022 № 1328) правові підстави для зарахування стажу, набутого в РФ, відсутні, а територіальні органи ПФУ не мають можливості перевірити сплату внесків.
4.2. Позивачка не скористалась правом подання відзиву на апеляційну скаргу.
ІІ. Мотивувальна частина. 
1. Позиція апеляційного суду
Апеляційний суд перевірив обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і дійшов таких висновків.
1.1. Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
1.2. Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування врегульовано Законом України № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон № 1058-IV). Згідно зі статтею 26 цього Закону, право на призначення пенсії за віком після досягнення 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року – не менше 32 років.
1.3. Відповідно до статті 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж – це період, протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески. Водночас, згідно з частиною другою статті 4 Закону № 1058-IV, якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені цим Законом, то застосовуються правила міжнародного договору.
1.4. Спірний період роботи позивачки з 01.01.2004 по 01.06.2008 року був набутий на території Російської Федерації. У цей період діяла багатостороння Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць СНД у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року. Статтями 1 та 6 цієї Угоди встановлено, що пенсійне забезпечення громадян проводиться за законодавством держави, на території якої вони проживають, а право на пенсію визначається з урахуванням трудового (страхового) стажу, набутого на території будь-якої з цих держав.
1.5. Колегія суддів відхиляє доводи апелянта про те, що вихід України з цієї Угоди з 19.06.2023 року (на підставі Постанови КМУ від 29.11.2022 № 1328) позбавляє позивачку права на врахування стажу, оскільки набутий ОСОБА_1 трудовий стаж був сформований задовго до припинення дії міжнародного договору.
1.6. Згідно зі статтею 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Цей принцип кореспондує статті 70 Віденської конвенції про право міжнародних договорів 1969 року, відповідно до якої припинення договору звільняє учасників від зобов`язань виконувати його у майбутньому, але не впливає на права, зобов`язання або юридичне становище учасників, які виникли в результаті виконання договору до його припинення.
1.7. Крім того, колегія суддів зазначає, що позивачкою надано підтверджуючу довідку про роботу та сплату страхових внесків, яка належним чином легалізована через проставлення апостилю відповідно до вимог Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів 1961 року, учасницями якої залишаються як Україна, так і РФ. Наявність апостилю спростовує будь-які сумніви щодо автентичності та юридичної сили документа. Неможливість проведення пенсійним органом зустрічної перевірки через збройну агресію РФ не може обмежувати конституційне право позивачки на соціальне забезпечення.
1.8. Враховуючи, що із зарахуванням спірного періоду страховий стаж позивачки перевищує необхідні 30 років, суд першої інстанції дійшов законного висновку про наявність у ОСОБА_1 права на призначення пенсії з наступного дня після досягнення пенсійного віку – з 24.12.2023 року, та обґрунтовано поклав обов`язок щодо призначення пенсії на Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області як на орган, який приймав оскаржуване рішення за принципом екстериторіальності.
1.9. Оскільки рішення суду першої інстанції не оскаржується в частині відмовлених позовних вимог, то в цій частині судове рішення не переглядається судом апеляційної інстанції.
1.10. Інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, крім вищеописаних, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування, що узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 26.06.2018 у справі № 127/3429/16-ц, та усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справа «Серявін проти України», §58, рішення від 10.02.2010).
2. Висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги 
2.1. Доводи апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області не спростовують висновків суду першої інстанції та не містять підстав для скасування оскаржуваного рішення. 
2.2. Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
2.3. Зважаючи на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до статті 139 КАС України, новий розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 01 січня 2026 року – без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 		Кузьмишин В.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Сушко О.О.    Сапальова Т.В.