Справа № 420/31812/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 липня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Пекного А.С., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Мандрик Владислав Володимирович, звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить: 
визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, з 03.11.2023 по 11.01.2024, з 16.05.2024 по 05.06.2024, з 06.06.2024 по 14.06.2024; 
зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, з 03.11.2023 по 11.01.2024, з 16.05.2024 по 05.06.2024, з 06.06.2024 по 14.06.2024.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . Під час проходження служби у військовій частині НОМЕР_1 позивач 01.07.2023 отримав поранення (травму) під час захисту Батьківщини, що підтверджується довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) №12890 від 11.10.2023, виданою військовою частиною НОМЕР_1 . Травма включає: «мінно-вибухову травму, травматичне відчленування лівої нижньої кінцівки на рівні нижньої третини гомілки, ВОСП нижньої третини правої гомілки з пошкодженням задньої великогомілкової артерії, вогнепальний перелом великогомілкової кістки». За обставин: згідно з даними, отриманими з журналу бойових дій, встановлено, що за обставин безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях, під час захисту Батьківщини, а саме виконання бойових завдань у складі підрозділу військової частини НОМЕР_1 , військовослужбовець призваний по мобілізації солдат ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 в районі населеного пункту Андріївка Донецької області зазнав поранення в результаті ворожого артилерійського обстрілу. Під час виконання бойового завдання перебував в засобах індивідуального захисту (бронежилет, шолом). Травма отримана під час бойового завдання не пов`язана з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення та не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного причинення собі тілесного ушкодження. 
Внаслідок зазначеної травми та її наслідків позивач перебував тривалі періоди на стаціонарному лікуванні, зокрема протягом таких періодів: 
1) відповідно до Виписки №16415: з 01.07.2023 по 08.07.2023 з діагнозом «МВТ (01.07.2023) та ін.»; 
2) відповідно до Виписки №14054: з 08.07.2023 по 11.01.2024 з діагнозом «Наслідки мінно-вибухового поранення, травматичного відчленування лівої нижньої кінцівки на рівні нижньої третини гомілки та ін.»;
3) відповідно до Виписки №3687: з 16.05.2024 по 05.06.2024 з діагнозом «Наслідки МВТ (01.07.2023), травматична ампутація лівої нижньої кінцівки на рівні н/3 гомілки, синдром фантому кінцівки, вогнепальний перелом н/3 правої великогомілкової кістки в стадії консолідації та ін.». В анамнезі хвороби даної виписки зазначено, що «Було отримано направлення з військової частини в КМКЛ №8 16.05.2024 відділення психосоматичних станів для подальшого обстеження та лікування»; 
4) відповідно до виписки №13326: з 06.06.2024 по 14.06.2024 з діагнозом: «Абсцес передньої поверхні правої гомілки, наслідки МВТ (01.07.2023) та ін.».
У вказані періоди перебування на стаціонарному лікуванні відповідач не здійснював виплату додаткової грошової винагороди у повному розмірі відповідно до постанови КМУ №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та сім`ям під час дії воєнного стану». Відтак, у зв`язку з отриманням бойового поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, позивач набув право на отримання додаткової винагороди у розмірі, збільшеному до 100 000 грн, відповідно до п. 1 постанови КМУ №168 від 28.02.2022, пропорційно періоду перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці за станом здоров`я у повному обсязі. 
Листом від 05.08.2025, отриманого у відповідь на адвокатський запит, відповідач повідомив, що 03.11.2023 позивачу було припинено грошове забезпечення через відсутність висновку лікарняного закладу (військово-лікарської комісії) і рішення командира військової частини про продовження перебування в лікарняних закладах та відновлено лише 12.02.2024 року після повернення в стрій. В разі, якщо позивач вважає, що за окремі періоди перебування на лікуванні йому безпідставно не було виплачено грошове забезпечення (додаткову винагороду) у належному розмірі, він має право подати рапорт (звернення), додавши до нього підтверджуючі документи (висновки лікарняного закладу про необхідність продовження перебування в лікарняних закладах.
Посилаючись на абз.2 п. 262 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом №548-XIV, позивач також вказує, що фактично свідоцтво про хворобу було затверджено 23.01.2024, а до цього ні медичний заклад, ні командування військової частини не надавали направлення на інше ВЛК для встановлення потреби у продовженні лікування військовослужбовця. 
Отже, бездіяльність відповідача щодо непроведення виплати додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень позивач вважає протиправною, що стало підставою звернення до суду з даним позовом.
Ухвалою від 22.09.2025 відкрито провадження в адміністративній справі за вказаним позовом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
09.10.2025 відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, зі змісту якого вбачається, що останній позов не визнає.
Зокрема, свою позицію обґрунтовує тим, що військовослужбовцям, які перебувають на лікуванні у зв`язку з пораненням більше 4 місяців, та яким таке перебування рішенням командира військової частини не продовжено (у зв`язку з ненадходженням із лікарняного закладу або ВЛК висновку про необхідність подальшого лікування військовослужбовця), виплата грошового забезпечення та додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень не здійснюється. Враховуючи такі вимоги закону, позивачу було призупинено нарахування та виплати з 03.11.2023 у зв`язку з відсутністю висновку лікарняного закладу про необхідність подальшого лікування для прийняття командиром військової частини рішення про виплату позивачу грошового забезпечення після чотирьох місяців безперервного перебування ла лікуванні в лікарняних закладах.
Виплати грошового забезпечення та додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень за період перебування позивача на безперервному стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з поранення, пов`язаним із захистом Батьківщини з 01.07.2023 по 02.11.2023 підтверджується довідкою про нарахування та утримання грошового забезпечення.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 12.02.2024 №50 позивач прибув з лікування з КНП «КМКЛ №8» 12.02.2024 і приступив до виконання службових обов`язків. У зв`язку з цим з 12.02.2024 йому було поновлено виплату грошового забезпечення. Враховуючи викладене, позовні вимоги за період з 03.11.2023 по 11.01.2024 не підлягають задоволенню.
Крім того, за періоди лікування з 16.05.2024 по 05.06.2024 та з 06.06.2024 по 13.06.2024 позивач отримав додаткову винагороду в розмірі 100 000 гривень, що підтверджується наказами командира військової частини НОМЕР_1 від 05.06.2024 №2174 (про виплату позивачу додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень за період з 01.05.2024 по 31.05.2024) та від 05.07.2024 №2675 (про виплату позивачу додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень за період з 01.06.2024 по 13.06.2024). 
З огляду на викладене відповідач просить відмовити у задоволенні позову.
Враховуючи, що учасниками справи подані необхідні для розгляду справи заяви по суті спору та докази, суд вважає за можливе ухвалити у справі рішення.
Рішення ухвалюється судом в межах строку розгляду справи з урахуванням строку перебування судді у щорічній основній відпустці та на лікарняному, а також з урахуванням періодів тривалої відсутності електроенергії в будівлі суду внаслідок ракетних обстрілів збройними угрупуваннями російської федерації та тривалості повітряних тривог, оголошених в м. Одесі.
Розглянувши надані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства, які регулюють спірні відносини, суд приходить до таких висновків.
З матеріалів справи вбачається, що позивач проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . Відповідно до довідки про обставини травми від 11.10.2023 №12890 позивач 01.07.2023 одержав мінно-вибухову травму, травматичне відчленування лівої нижньої кінцівки на рівні нижньої третини гомілки, ВОСП нижньої третини правої гомілки з пошкодженням задньої великогомілкової артерії, вогнепальний перелом великогомілкової кістки. Крім того, згідно з даними, отриманими з журналу бойових дій, встановлено, що така травма отримано за обставин безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях, під час захисту Батьківщини, а саме виконання бойових завдань у складі підрозділу військової частини НОМЕР_1 , військовослужбовець призваний по мобілізації солдат ОСОБА_1 01.07.2023 року в районі населеного пункту Андріївка Донецької області зазнав поранення в результаті ворожого артилерійського обстрілу. Під час виконання бойового завдання перебував в засобах індивідуального захисту (бронежилет, шолом). Травма отримана під час бойового завдання не пов`язана з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення та не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного причинення собі тілесного ушкодження. 
Внаслідок зазначеної травми та її наслідків позивач перебував тривалі періоди на стаціонарному лікуванні, зокрема: 
з 01.07.2023 по 08.07.2023 з діагнозом «МВТ (01.07.2023) та ін.» - що підтверджується випискою №16415;
з 08.07.2023 по 11.01.2024 з діагнозом «Наслідки мінно-вибухового поранення, травматичного відчленування лівої нижньої кінцівки на рівні нижньої третини гомілки та ін.» - що підтверджується випискою №14054;
з 16.05.2024 по 05.06.2024 з діагнозом «Наслідки МВТ (01.07.2023), травматична ампутація лівої нижньої кінцівки на рівні н/3 гомілки, синдром фантому кінцівки, вогнепальний перелом н/3 правої великогомілкової кістки в стадії консолідації та ін.» - що підтверджується випискою №3687;
з 06.06.2024 по 14.06.2024 з діагнозом: «Абсцес передньої поверхні правої гомілки, наслідки МВТ (01.07.2023) та ін» - що підтверджується випискою №13326.
30.04.2025 позивач звернувся до відповідача із заявою щодо надання інформації про включення позивача до наказу про виплату додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168 за періоди лікування з 03.11.2023 по 11.01.2024, з 16.05.2024 по 05.06.2024, з 06.06.2024 по 14.06.2024; надання копій витягів з наказу про виплату додаткової винагороди відповідно до Постанови №168 за вказані періоди; якщо ні, включення позивача до наказу про виплату такої додаткової винагороди за вказані періоди. 
Листом від 05.08.2025, отриманого у відповідь на адвокатський запит, відповідач повідомив, що 03.11.2023 позивачу було припинено грошове забезпечення через відсутність висновку лікарняного закладу (військово-лікарської комісії) і рішення командира військової частини про продовження перебування в лікарняних закладах та відновлено лише 12.02.2024 після повернення в стрій. В разі, якщо позивач вважає, що за окремі періоди перебування на лікуванні йому безпідставно не було виплачено грошове забезпечення (додаткову винагороду) у належному розмірі, він має право подати рапорт (звернення), додавши до нього підтверджуючі документи (висновки лікарняного закладу про необхідність продовження перебування в лікарняних закладах.
Також відповідачем було надано витяги з наказів: від 05.06.2024 №2174 про виплату додаткової винагороди позивачу за травень 2024 (період виплати: з 01.05.2024 по 31.05.2024); від 05.07.2024 №2675 про виплату додаткової винагороди позивачу за червень 2024 (період виплати: з 01.06.2024 по 13.06.2024). Крім того, до заяви також долучено довідку про нарахування та утримання грошового забезпечення позивача за період з липня 2023 року по червень 2024 року; з липня 2024 року по червень 2025 року.
Втім, позивач зазначає, що виплата вказаної додаткової винагороди йому не здійснювалась.
Вважаючи бездіяльність відповідача щодо непроведення виплати додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом. 
Вирішуючи спірні правовідносини, суд враховує наступні приписи законодавства.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, систему їх соціального та правового захисту, гарантії в економічній, соціальній, політичній сферах, сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, регулює Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року № 2011-XІІ (далі - Закон № 2011-ХІІ.
Відповідно до статті 1 Закон № 2011-XII соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх з службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.
За приписами частини першої статті 9 Закону № 2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова №168).
Згідно з приписами пункту 12 Постанови № 168 виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення.
Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які:
у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії;
захоплені в полон (крім тих, які добровільно здалися в полон) або є заручниками, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні (у разі, коли зазначені події сталися як до введення воєнного стану, так і після його введення);
загинули (померли) внаслідок отриманого після введення воєнного стану поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини (виплата здійснюється за весь місяць, у якому особа загинула (померла).
З аналізу наведених норм Постанови №168 вбачається встановлення умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення.
Судом встановлено, що дійсно 01.07.2023 позивач одержав мінно-вибухову травму, травматичне відчленування лівої нижньої кінцівки на рівні нижньої третини гомілки, ВОСП нижньої третини правої гомілки з пошкодженням задньої великогомілкової артерії, вогнепальний перелом великогомілкової кістки.
Підставою для видання наказу щодо виплати додаткової винагороди в розмірі 100000 грн є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), визначена додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва), під час захисту Батьківщини.
Тимчасово виконуючим обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 видано довідку від 11.10.2023 №12890 про обставини травми, отриманої позивачем.
Відповідно до свідоцтва про хворобу №21869 від 26.08.2024 позивач на підставі статті 63-а графи II Розкладу хвороби непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку.
Позивач проходив стаціонарне лікування у такі періоди, а саме:
з 01.07.2023 по 08.07.2023 - що підтверджується випискою №16415;
з 08.07.2023 по 11.01.2024 - що підтверджується випискою №14054;
з 16.05.2024 по 05.06.2024 - що підтверджується випискою №3687;
з 06.06.2024 по 14.06.2024 - що підтверджується випискою №13326.
Обставини щодо перебування позивача на безперервному стаціонарному лікуванні у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини 01.07.2023 по 11.01.2024 визнаються відповідачем, про що зазначено ним у відзиві.
Отже, судом встановлено та сторонами не заперечується, що позивач проходив лікування в закладах охорони здоров`я після поранення, а відтак має право на виплату додаткової винагороди у збільшеної до 100000,00 грн пропорційно в розрахунку на місяць за період його перебування на стаціонарному лікуванні.
Таким чином, позивач має право на отримання збільшеної до 100 000 гривень винагороди протягом строку перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням.
При цьому суд не враховує посилання відповідача на положення частини 11 статті 10-1 Закону № 2011-XII, абзаців другого та третього пункту 9 розділу І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 (далі Порядок № 260) та пункту 6.14 глави 6 розділу ІІ Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 (далі Положення про військово-лікарську експертизу), з огляду на таке.
Дійсно, станом на час виникнення спірних правовідносин у 2023 році чинна редакція частини 11 статті 10-1 Закону № 2011-XII передбачала, що загальний час безперервного перебування військовослужбовця в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) становить не менше тижня та не може перевищувати в цілому чотирьох місяців підряд (крім випадків, коли законодавством передбачено більш тривалі строки перебування на лікуванні).
Також пунктом 6.14 глави 6 розділу ІІ Положення про військово-лікарську експертизу передбачалось, що агальний час безперервного перебування військовослужбовців на лікуванні в закладах охорони здоров`я (установах), включаючи відпустку для лікування у зв`язку з хворобою та відпустку для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва), не повинен перевищувати 4 місяці, а для хворих на туберкульоз - 10 місяців. Після закінчення визначеного строку перебування на безперервному лікуванні та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) військовослужбовці підлягають медичному огляду для визначення ступеня придатності до військової служби. У разі визнання їх ВЛК непридатними до військової служби вони можуть бути подані до звільнення з військової служби до виписки із закладу охорони здоров`я (установи).
Абзацами другим та третім пункту 9 розділу І Порядку №260 було встановлено, що грошове забезпечення за останніми займаними посадами виплачується за період звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою та перебуванням на лікуванні в лікарняних закладах та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою (відпустці за станом здоров`я) (далі - відпустка для лікування у зв`язку з хворобою), але не більше чотирьох місяців із дня вибуття з військової частини (крім випадків, передбачених чинним законодавством України, більш тривалих строків перебування на лікуванні). Грошове забезпечення після чотирьох місяців безперервного перебування на лікуванні в лікарняних закладах виплачується на підставі висновку лікарняного закладу (військово-лікарської комісії), рішення командира військової частини про продовження перебування в лікарняних закладах та відповідно до вимог чинного законодавства.
Водночас, пунктами 11 та 12 розділу XXXIV «Особливості виплати додаткової винагороди на період дії воєнного стану» Порядку №260 визначалось, що у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень також включаються, зокрема, військовослужбовці, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), отриманим після введення воєнного стану та пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку з отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії,- за весь час (періоди) перебування на такому лікуванні або у відпустці.
Підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.
З цього приводу суд зазначає, що частина 11 статті 10-1 Закону № 2011-XII та пункт 6.14 глави 6 розділу ІІ Положення про військово-лікарську експертизу не регулюють правовідносини щодо виплати грошового забезпечення та додаткової винагороди.
Абзаци другий та третій пункту 9 розділу І Порядку №260 суперечать змісту пунктів 11 та 12 розділу XXXIV цього ж Порядку №260 та пункту 1-2 Постанови №168, відповідно до яких додаткова винагорода в розмірі 100 000 гривень виплачується за весь час (періоди) перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), отриманим після введення воєнного стану та пов`язаним із захистом Батьківщини або у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва).
При цьому постанова Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» має вищу юридичну силу, ніж затверджений наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам.
Суд не бере до уваги доводи відповідача щодо виплати позивачу вказаної додаткової винагороди, оскільки в матеріалах справи містяться лише витяги з наказів про виплату такої додаткової винагороди та довідки про розмір нарахованих позивачу виплат, які підтверджують лише факт нарахування позивачу такої грошової виплати за періоди з 16.05.2024 по 05.06.2024 та з 06.06.2024 по 13.06.2024, однак не її безпосередню виплату.
Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача нарахувати (за період з 03.11.2023 по 11.01.2024) і виплатити (за періоди з 03.11.2023 по 11.01.2024, з 16.05.2024 по 05.06.2024, з 06.06.2024 по 14.06.2024) позивачу збільшену до 100000 грн додаткову винагороду в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, за періоди з 03.11.2023 по 11.01.2024, з 16.05.2024 по 05.06.2024, з 06.06.2024 по 14.06.2024.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Приписами ч. 1 ст. 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову.
Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:
Позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 03.11.2023 по 11.01.2024.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 03.11.2023 по 11.01.2024.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо виплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, з 16.05.2024 по 05.06.2024 та з 06.06.2024 по 14.06.2024.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 16.05.2024 по 05.06.2024 та з 06.06.2024 по 14.06.2024.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя А.С. Пекний