Справа № 630/583/26
Провадження № 2/630/489/26 
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 серпня 2026 року м. Люботин
Люботинський міський суд Харківської області у складі:
головуючого - судді    Сухорукова І.М.,
за участю секретаря    Дубрової А.І.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова-Нова» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
УСТАНОВИВ :
Позивач звернувся системою «Електронний суд» до суду із даним позовом, в якому вказав, що 15.04.2025 між ТОВ «Іннова Фінанс» та відповідачем укладено кредитний договір № 7830570425. У вересня 2025 року ТОВ «Іннова Фінанс» було перейменовано на ТОВ «Іннова–Нова». Відповідач неналежним чином виконував свої зобов`язання за договорами, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 38887,20 грн.
Ухвалою суду від 24.06.2026 р. було відкрито провадження у справі та її розгляд призначено у порядку спрощеного позовного провадження.
Ухвалою від 24.06.2026 було витребувано докази, що становлять банківську таємницю щодо належності банківської карти відповідачу.
У судове засідання представник позивача не з`явився, у позовнійзаяві зазначив про розгляд справи за його відсутності, а також про те, що він не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач не з`явився, причину неявки суду не повідомив, відзиву на позов, заперечень або клопотань до суду не надавав. На адресу суду повернувся конверт з копією ухвали про відкриття провадження та судовою повісткою, з поштовою довідкою «адресат відсутній за вказаною адресою». 
Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Таким чином, враховуючи згоду представника позивача, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі.
15 квітня 2025 року між ТОВ «Іннова Фінанс» та ОСОБА_1  за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Іннова Фінанс» було укладено договір в електронній формі про надання грошових коштів у кредит №7830570425. Договір позичальником було підписано електронним підписом з одноразовим ідентифікатором. За п.2.3 сума кредиту становить 6000 грн, за п.2.5 строк кредитування 360 днів з періодичністю сплати процентів – кожні 17 днів відповідно до графіку платежів. За п.2.6.1 стандартна процентна ставка погоджена у 1% в день у межах строку кредиту. пунктом 2.7 встановлена комісія за видачу кредиту 15% від суми кредиту. За п.3.1 кошти надаються позичальнику у безготівковій  формі на банківський рахунок НОМЕР_1 . Згідно до п.3.2, кредит надається 15.04.2025 або на наступний день. Пунктами 7.3 та 7.4. сторони погодили: за невиконання зобов`язань з повернення платежів штраф у розмірі 28% від суми простроченого платежу, а також за порушення строків повернення позики та процентів пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, але не більше 15% від суми простроченого платежу.
Додатком №1 до договору є графік платежів, що передбачає 22 періодичні платежі та загальну суму процентів 19890,00 грн. 
АТ КБ «Приватбанк» на виконання ухвали про витребування доказів надало до суду відповідь про те, що ОСОБА_1 була випущена банківська карта НОМЕР_2 та 15.04.2025 він отримував на цей рахунок гроші 6000 грн. 
Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитом, заборгованість ОСОБА_1 станом на 06.04.2026 за вказаним договором становить 38887,20 грн, та складається з боргу за кредитом: 6000,00 грн, за процентами: 19987,20 грн; за пенею 12000,00 грн, за комісією 900,00 грн.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно положень ст.ст.3,627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно ч.1 ст.1047 ЦК України, у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, договір позики укладається у письмовій формі незалежно від суми.
Згідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.
Згідно ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.
Відповідно до ст.ст. 3,12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Згідно ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.
Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем ТОВ «Іннова Нова» доведено факт укладення 15.04.2025 року між ТОВ «Іннова Фінанс» та ОСОБА_1 договору надання грошових коштів у кредит в електронній формі, який підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
ТОВ «Іннова Фінанс» у повному обсязі виконало свої зобов`язання за вищевказаним договором, надавши кредит в сумі 6000,00 грн відповідачу ОСОБА_1 .
За умовами договору сторонами погоджено суму кредиту, проценти за користування кредитними коштами, строк повернення коштів, тобто досягнуто згоди щодо істотних умов кредитних договорів, такий правочин, згідно з вимогами статті 204 ЦК України, створює презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим договір, згідно зі статтею 629 ЦК України, є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів статті 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, а ст. 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановленому в договорі.
Судом встановлено, що відповідач  ОСОБА_1 свої зобов`язання за вказаним договором у строки, передбачені договором, щодо повернення суми позики та процентів за користування позикою не виконала, внаслідок чого у неї виникла заборгованість за позикою 6000 грн, а також заборгованість за процентами 19987,20 грн.
Що стосується стягнення з відповідачки комісії за пунктом 2.7 договору у розмірі 900 грн за ставкою 15% від суми кредиту, суд зазначає наступне. 
За правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі №666/4957/15-ц), кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії , платежі тощо за дії, які не є послугою. 
У даному випадку, у якості винагороди за надання кредиту, сторони погодили проценти у пункті 2.6.1 договору, що відповідає положенням ч. 1 ст. 536 та ч. 1 ст. 1048 ЦК України.
Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Законом встановлено можливість погодження комісії кредитодавця, за послуги, пов`язані з наданням кредиту, а не за саме надання кредиту. Винагородою за надання кредиту законодавством України являються проценти.
У кредитному договорі не зазначено, за які, пов`язані із наданням кредиту послуги, встановлено комісія у п.2.7.
Тому, заявлена позивачем до стягнення комісія не відповідає вимогам Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки, як послуга, належним чином не обґрунтована та не доведена, тому позовні вимоги в частині стягнення комісії 900 грн задоволенню не підлягають.
Що стосується нарахування неустойки 12000 грн, суд вважає, що така сума не підлягає стягненню у зв`язку із наступним.
У пункті 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України зазначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. В подальшому воєнний стан продовжувався, та діє до цього часу.
Оскільки, законодавець на рівні ЦК України (пункти 15, 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України) передбачив спеціальний випадок звільнення від обов`язку позичальника сплатити неустойку (штраф, пеню), суд відмовляє в задоволенні вимог про стягнення з Відповідачки неустойки в розмірі 12000,00 грн.
З урахуванням вищевикладеного та приймаючи до уваги, що відповідачка не виконала належним чином зобов`язання щодо погашення заборгованості за договором в обумовлені строки, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «Іннова Фінанс» підлягають частковому задоволенню та з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача слід стягнути заборгованість за вказаним договором у розмірі 25987,20 грн, що складається з боргу за позикою 6000 грн та за процентами 19987,20 грн.
Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому суд стягує частково з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати у зв`язку зі зверненням з позовом до суду у наступних розмірах.
Сума задоволених вимог 25987,20 грн складає 66,83 % від 38887,20 грн заявлених вимог. Судовий збір позивачем було сплачено у розмірі 2662,40 грн. 
Тому, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 66,83 % сплаченого судового збору, тобто 1779,28 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 81, 141, 263-265, 268, 272, 273-276, 280-284 ЦПК України, ст.ст. 207, 610, 627-629, 638, 525, 526, 536, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» –
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Нова» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА НОВА» (код ЄДРПОУ: 44127243, адреса: 01014, м. Київ, вул. Верхній Вал, 10, пов. 2) суму заборгованості за договором позики у розмірі 25987 (двадцять п`ять тисяч дев`ятсот вісімдесят сім) грн 20 коп.
Стягнути з  ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА НОВА» (код ЄДРПОУ: 44127243, адреса: 01014, м. Київ, вул. Верхній Вал, 10, пов. 2) сплачений судовий збір в розмірі 1779 (одна тисяча сімсот сімдесят дев`ять) грн 28 коп.
У задоволенні решти вимог – відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Сторони: позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «ІННОВА НОВА» (код ЄДРПОУ: 44127243, адреса: 01014, м. Київ, вул. Верхній Вал, 10, пов. 2;
відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя І.М. Сухоруков