ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 серпня 2026 року | справа № 380/11417/26

Львівський окружний адміністративний суд у складі судді Лунь З.І. розглянув у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МАРВАСТЕХ» до Львівської митниці про визнання протиправними та скасування рішення, картки відмови. 
в с т а н о в и в:
Товариство з обмеженою відповідальністю «МАРВАСТЕХ» (місце знаходження: 81100, Львівська область, м.Пустомити, вул.Шевченка, буд.5, код ЄДРПОУ 39584045) звернулося до суду з позовом до Львівської митниці (місцезнаходження: 79000, м. Львів, вул. Костюшка Т., буд. 1 ЄДРПОУ 43971343), в якому просить суд:
-визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2026/000322/2 від 04.03.2026 та рішення про відмову у митному оформленні (випуску) товарів, оформлене карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209230/2026/000644.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що ним було подано достатньо доказів на підтвердження заявленої митної вартості товару за основним методом. На думку позивача, Львівською митницею, усупереч вимогам діючого законодавства за результатами опрацювання поданої митної декларації та документів, протиправно було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Зазначає, що в оскаржуваному рішенні не наведено достатнього обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано та не зазначено інформацію, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості і, як наслідок - до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом. Позивач не погоджується із зазначеними у спірному рішенні доводами митного органу та стверджує, що подані ним документи містять усі відомості, що визначають та підтверджують митну вартість товару.
Ухвалою від 17.06.2026 відкрито провадження у справі за даним позовом, розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників та запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з моменту отримання ухвали про відкриття провадження у справі надати суду відзив на позовну заяву зі всіма доказами на його підтвердження, які наявні у відповідача.
Відповідач, Львівська митниця, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Відзив обґрунтований тим, що під час проведення контролю правильності визначення митної вартості товару позивача, було встановлено, що подані ним документи не містять всіх відомостей, які підтверджують числові значення складових митної вартості товару та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари. У зв`язку з тим, що документи, подані для підтвердження митної вартості товарів не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, запропоновано надати додаткові документи на підтвердження заявленої митної вартості товару. Відповідач зазначив, що згідно з положеннями Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГАТТ) 1994 року, частиною шостою статті 54 МК України, у зв`язку з неподанням повного переліку документів відповідно до частин другої-четвертої статті 53 МК України, митниця може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою особою митною вартістю. За результатом проведеної письмової консультації щодо вибору методу визначення митної вартості товару митницею прийнято рішення № UA209000/2026/000322/2 від 04.03.2026 про коригування митної вартості, застосовано метод 2ґ (ст. 64 МКУ). Коригування на обсяг партії та комерційні рівні не проводилось. Відповідач вважає, що ним правомірно застосовано Генеральну угоду з тарифів і торгівлі, як джерело інформації при винесені рішення про коригування митної вартості № UA209000/2026/000322/2 від 04.03.2026 З огляду на наведене вище, вважає рішення про коригування митної вартості таким, що прийняте у повній відповідності до вимог чинного законодавства. Також представник відповідача зазначив, що вирішуючи вимогу позивача про визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декл+арації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, прийнятих на підставі оскаржуваного рішення, суд повинен виходити з того, що відповідно до ст. 264 Митного кодексу України у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері фінансів. Отже, картка відмови лише містять інформацію про причини відмови та роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує здійснення митного оформлення, не є за своєю природою рішенням контролюючого органу та не породжує жодних правових наслідків. Враховуючи наведене, відповідач просить суд відмовити в задоволенні позову.
Суд встановив такі обставини.
Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «МАРВАСТЕХ» зареєстроване як юридична особа за адресою: 81100, Львівська область, м. Пустомити, вул. Шевченка, 5.
Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань основні види діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «МАРВАСТЕХ»: Основний: 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; Інші: 45.31 Оптова торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів; 45.32 Роздрібна торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів; 46.72 Оптова торгівля металами та металевими рудами; 46.77 Оптова торгівля відходами та брухтом; 49.41 Вантажний автомобільний транспорт; 38.11 Збирання безпечних відходів; 38.31 Демонтаж (розбирання) машин і устатковання; 38.32 Відновлення відсортованих відходів.
28.01.2026 між DIS TRADE ADRIAN DEAS, компанією, зареєстрованою в Польщі (Продавець), та ТОВ «МАРВАСТЕХ» (Покупець) був укладений контракт міжнародної поставки № 2801-26 (далі також контракт), відповідно до пунктів 1.1, 1.2 якого продавець зобов`язується поставляти, а покупець зобов`язується приймати та оплачувати товар за ціною, кількістю та асортиментом відповідно до рахунку-фактури на надану партію товару. Кількість і ціна товару можуть змінюватися за погодженням сторін шляхом підписання додаткової угоди до контракту.
На підставі п.п. 2.1, 2.2, 2.3. контракту та отриманого від продавця товару рахунку- проформи №PROF/1/02/2026 від 12.02.2026 позивачем було перераховано передоплату товару на суму 20 000,00 PLN згідно платіжної інструкції № 18 від 23.02.2026.
На виконання умов контракту Продавцем здійснено поставку позивачу товару, а саме, перетворене тваринне білкове борошно (РАР) вагою 22.698 кг нетто), 23220 кг (брутто) в кількості 18 біг-баг/18 європалет на суму 21 563,10 PLN (п.п 2.1, 2.2., 2.3 контракту) згідно інвойсу (рахунку-фактурі) № FVS/9/02/2026 від 26.02.2026.
З метою митного оформлення товару, 28.02.2026 позивачем подано до митного органу митну декларацію № 26UA209230018263U8, у якій митна вартість товару визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються та документи, зазначені в гр. 44 декларації, що підтверджує заявлену митну вартість товарів, передбачених ч. 2 ст. 53 МК України, разом з копіями документів, що підтверджують їх заявлену митну вартість.
02.03.2026 за наслідками опрацювання наданих документів Львівська митниця надіслала повідомлення від митниці декларанту такого змісту: «Необхідне подання додаткових документів для підтвердження митної вартості відповідно до ст.53 МКУ, а саме: зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (рахунок на перевезення, договір на перевезення); виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної деклараціїкраїни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару».
На вимогу митного органу декларант надав додаткові документи для підтвердження митної вартості товарів, зокрема: 
-Рахунок-проформа (Proforma invoice) №PROF/1/02/2026 від 12.02.2026.
-Рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) №FVS/9/02/2026 від 26.02.2026 .
-Декларація про походження товару (Declaration of origin) № б/н від 26.02.2026 .
-Банківський платіжний документ, що стосується товару № 18 від 23.02.2026 .
-Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг № 00001/02/2026 від 27.02.2026 .
-Документ, що підтверджує вартість перевезення товару № б/н від 28.02.2026 .
-Зовнішньоекономічний договір, стороною якого є виробник товарів, що декларуються № 2801-26 від 28.01.2026 .
-Договір (контракт) про перевезення № б/н від 27.02.2026 .
-Копія митної декларації країни відправлення № 26PL331020000MK6B6 від 27.02.2026 
-Оферта.
Проте, Львівською митницею було відмовлено у митному оформленні задекларованого товару, у зв`язку з чим оформлено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209230/2026/000644.
Підставою для відмови у митному оформленні було прийняте митницею рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2026/000322/2 від 04.03.2026 в графі 33 якого було вказано: «Відповідно до п.1 ч.4 ст.54 МКУ здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості. 
За результатами проведеного опрацювання встановлено наступні розбіжності:
-Поставка даної партії товару здійснюється на підставі Контракту купівлі-продажу від 28.01.2026 № 2801-26, укладеного між ТОВ "МАРВАСТЕХ" та Компанією DIS TRADE ADRIAN DEAS. Відповідно до графи 44 ЕМД No 26UA209230018263U8 Контракт ЗЕД визначено декларантом під кодом 4104, який згідно з Класифікатором документів, сертифікатів, дозволів та додаткової інформації, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 20.09.2012 № 1011 «Про затвердження відомчих класифікаторів інформації з питань державної митної справи, які використовуються у процесі оформлення митних декларацій», є зовнішньоекономічним контрактом купівлі-продажу, стороною якого є виробник товару. Однак заявлені відомості про виробника товару DIS TRADE ADRIAN DEAS не підтверджуються товарно-супровідними документами. Зазначене може свідчити про недостовірність декларування таких відомостей. Слід зазначити, що для підтвердження виробника товарів можуть бути надані документи, в тому числі:- копія ліцензії на виробництво товару;- копія нормативно-технічної документації на виготовлення товару;- копія сертифікату на систему якості товару;- копія сертифікату продукції власного виробництва;- копія свідоцтва про присвоєння товару штрихового коду EAN. Такі документи не надано.
-Згідно з пунктом 3.2. Контракту продавець зобов`язується передати Покупцеві наступні документи: (...), сертифікат якості, п.3.5 передбачає підтвердження якості товару шляхом надання сертифікату якості. Зазначений документ до митного оформлення не надано; -положення Контракту, викладені українською мовою, мають відмінності від польського варіанту угоди;
-До гр.44 внесено реквізити документу б/н від 27.02.2026, код документу - 4301 (договір (контракт) на перевезення), проте, документ до митного оформлення не надано. Для підтвердження витрат на транспортування до митного оформлення надано документ б/н від 28.02.2026 Oswiadczenie dotyczance kosztow transportu (довідка про транспортні витрати). Довідка про транспортні витрати не може вважатися належним документом, оскільки вона не є первинним документом у розумінні ч. 2 ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а згідно з п.44.1 ст. 44 платникам податків забороняється формування показників митних декларації на підставі даних, не підтверджених первинними документами. Довідки про транспортні витрати не відносяться до первинних документів та їх ведення не передбачене чинним законодавством^ відтак вони не є належними документами,що підтверджують відомості внесені до МД. Відповідно до положень наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення», для підтвердження витрат на транспортування декларантом надаються наступні документи: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури.
-Відповідно до умов п.3.1 Контракту, умови поставки кожної партії товару можуть узгоджуватись окремо і вказуватись у рахунку-фактурі на кожну партію товару, у п.3.8 зазначено, що поставка Товару здійснюється на умовах FCA, без вказання конкретного пункту відправлення. Разом з тим, у товаросупровідних документах, стосовно маршруту перевезення товарів зазначено наступні відомості: гр. 20 МД задекларовано умови поставки FCA RAWA MAZOWIECKA, у довідці про витрати на транспортування- Myszkowice PL-Lwow, відповідно до інформації, що міститься у ЦМР завантаження відбувалось у м. Myslowice PL, розвантаження - м.Пустомити. Відповідно до даних мережі Інтернет, між цими містами існує значна відстань, а саме-Рава-Мазовецька- Myszkowice PL 465 км, Рава-Мазовецька- Myslowice PL 230 км. Вказані розбіжності не дають змоги встановити маршрут перевезення, а отже, упевнитися в правильності розрахунку витрат на транспортування;
-умови поставки заявлено FCA RAWA MAZOWIECKA. Разом з тим відсутні відомості про вартість завантаження у транспорт та відомості про те, хто несе такі витрати у транспортних документах. На підставі Правил використання внутрішніх та міжнародних торгових термінів Інкотермс, які були прийняті Міжнародною торговою палатою, при умовах поставки FCA продавець на власному складі, підприємстві чи в іншому зазначеному покупцем місці передає товар перевізнику, здійснює всі витрати, пов`язані із завантаженням товару та сплачує митні платежі у -експортера. Відвантаження товару здійснювалось не з адреси відправника, а відомості щодо завантаження товару відсутні, імовірно вартість навантаження товару не включена у вартість товару та не підтверджена документально. Необхідно зазначити, що згідно з гр. 21 декларації митної вартості, поданої до ЕМД, декларантом не включено до заявленої митної вартості таку складову як витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваного товару, інформація про вартість таких витрат відсутня у поданих документах та рахунку на транспорт . Підтвердження розрахунку за транспортні витрати (банківські та платіжні документи) до митного оформлення не подавались. Відповідно до п. 14 Положення про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 28.07.2008 № 216, платіжна інструкція в іноземній валюті або банківських металах, оформлена ініціатором в електронній або паперовій формі, повинна містити, серед інших, такий обов`язковий реквізит як підпис(и) [власноручний(і)/електронний(і)] відповідальної(их) особи(іб) платника, яка(і) відповідно до законодавства України має(ють) право розпоряджатися рахунком, або код автентифікації. На платіжній інструкції, поданій до митного оформлення, такий реквізит відсутній, що не дозволяє його розглядати як належний документ для підтвердження митної вартості. У сукупності всі перелічені фактори вказують на наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах та відсутність всіх відомостей щодо обставин купівлі- продажу товару.
-Відповідно до частини 2 статті 53 Митного кодексу України митним органом надана вимога декларанту стосовно надання додаткових документів для підтвердження числових складових митної вартості товарів Відповідно до частин 3-4 статті 53 Митного кодексу України прошу надати додаткові документи для підтвердження митної вартості товарів: 1) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктомкупівлі-продажу);. 2) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 3) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 4) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 5) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. 6) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 7) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 8) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 9) виписку з бухгалтерської документації; 10) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 11) копію митної декларації країни відправлення; 12) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини, переклади документів відповідно до вимог ст.254 МКУ Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару. 
Декларантом додатково надано наступні документи: -рахунок-проформа від 12.02.2026, у рахунку зазначено, що він дійсний для оплати протягом 7 днів, до 19.02.2026. Проте надана до митного оформлення платіжна інструкція, датована -23.02.2026. -фактура на оплату витрат на перевезення № 0001/02/2026 від 27.02.2026, відомості щодо маршруту, не відповідають відомостям, що вказані у довідці. Довідка - Myszkowice PL- Lwow, рахунок - Myslowice PL- Lwow. Роз`яснення стосовно згаданих розбіжностей відсутні; -Договір на перевезення б/н від 27.02.2026. Договір не засвідчений підписом сторони перевізника; відповідно до вимог п.2.2 Замовник завчасно повідомляє Перевізнику в письмовій або усній заявці наступні відомості по кожному рейсу, яка є невід`ємною частиною даного Договору (...). Вказані умови містять протиріччя - документ, укладений в усній формі, не може бути невід`ємною частиною договору; - оферта (відсутня дата та умови поставки) -інші документи дублюють надані під час митного оформлення. Інших додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару надано не було, обґрунтовані сумніви митного органу у достовірності (дійсності) заявленої митної вартості спростовано не було, у зв`язку з чим митницею було прийнято рішення про коригування заявленої митної вартості товару.
Зважаючи на викладене, відповідно до вимог п.2 ч.б ст.54 МКУ, Львівська митниця не визнає заявлену митну вартість. 
Проведено консультації з декларантом згідно з ст.57 МКУ Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 26 (ст.60 МКУ) з причини відсутності в митному органі та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МКУ) та методу 2г (ст.63 МКУ) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митному органі. Застосовано метод 2ґ (ст. 64 МКУ). Митний кодекс України від 13.03.2012 року № 4495-VI розділ III. Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала МД від 23.02.2026 № 26UA401020006536U2, де рівень митної вартості товару зі схожими характеристиками становить 0.4808 дол.США/кг (Кормове борошно непридатне для вживання в їжу, одержане в результаті оброблення м`ясних субпродуктів 3-ї категорії. 
Коригування на розмір партії та комерційні рівні не здійснювалося, оскільки однакові для оцінюваного товару та обраної як джерело інформації партії товарів».
Не погоджуючись із рішеннями відповідача про коригування митної вартості товарів та прийнятими за їх наслідками картками відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на таке.
Митний Кодекс України (далі - МК України) визначає засади організації та здійснення митної справи в У країні, регулює економічні, організаційні, правові, кадрові та соціальні аспекти діяльності митної служби України, спрямований на забезпечення захисту економічних інтересів України, створення сприятливих умов для розвитку її економіки, захисту прав та інтересів суб`єктів підприємницької діяльності та громадян, а також забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.
Частиною 1 статті 246 МК України визначено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територіюУкраїни, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію (частина 1 статті 248 МК України).
Частиною1 статті 257 МК України визначено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.
Відповідно до частини 6 статті 257 МК України умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
Приписами статті 49 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Частинами 1, 2 статті 51 МК України визначено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Відповідно до частини 1 статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Відповідно до частини 4 статті 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини 10 цієїстатті.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця. Платежі необов`язково повинні бути здійснені у вигляді переказу грошей (зокрема, але не виключно). Такі платежі можуть бути здійснені шляхом акредитива, інкасування або за допомогою інших розрахунків (вексель, передача цінних документів тощо) (частини 5, 7 статті 58 МК України).
Відповідно до частини 2 статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Стаття 53 МК України визначає перелік документів, що подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості. У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (частина 1 статті 53 МК України).
Згідно з частиною 2 статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Частина 5 статті 53 містити норми, відповідно до яких забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Відповідно до частини 3 статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Отже, митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України.
Єдиними підставами, які надають контролюючому органу право відійти від встановлених обмежень, які пов`язані із перевіркою основного переліку документів що підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи, є лише наявність передбачених законодавцем обставин, а саме, у випадку якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.
Наведена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.02.2020 у справі №813/1229/16.
При цьому, ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Тобто, наведені приписи зобов`язують відповідача зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
У свою чергу, не наведення відповідачем в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 № 826/997/16, від 20.02.2015 №826/8799/16, від 17.04.2018 №815/329/17, від 14.09.2018 №821/1617/17.
Аналізуючи вищезазначені положення Митного кодексу України, слід відмітити, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної і вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20 березня 2024 року у справі № 826/5959/17.
Частиною 1статті 55 МК України визначено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною 6 статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Під час митного оформлення при прийнятті органом доходів і зборів письмового рішення про коригування митної вартості товарів декларант або уповноважена ним особа може здійснити коригування заявленої митної вартості у строк, встановлений частиною 2 статті 263 цього Кодексу. Декларант може провести консультації з органом доходів і зборів з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в органі доходів і зборів (частина 4, 5 статті 55 МК України).
Відповідно до частини 1 статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Частиною 2 статті 57 МК України визначено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (частина 3 статті 57 МК України). Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (частина 4 статті 57 МК України).
Частиною 8 статті 57 МК України визначено, що у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Згідно з частиною 1 статті 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). 
Частиною 2 статті 64 МК України визначено, що митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.
Як зазначено в частині 4 статті 64 МК України у разі якщо ця стаття застосовується органом доходів і зборів, він на вимогу декларанта або уповноваженої ним особи зобов`язаний письмово поінформувати їх про митну вартість, визначену відповідно до положень цієї статті, та про використаний при цьому метод.
Відповідно до частини 7 статті 55 МК України у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарнихднів з дня випуску товарів.
Згідно з частиною 2 статті 55 МК України прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною 3 статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини 7 цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.
Відповідно до статті 55 МК України наказом Міністерства фінансів України №598 від 24.05.2012 серед іншого затверджено Правила заповнення рішення про коригування митної вартості товарів. В пункті 2.1 цих Правил у розділі заповнення графи 33 «Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості» зазначено, що у графі також вказується про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59-61 Кодексу. Результати проведеної консультації, а також причини, через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів (наприклад, відсутня інформація щодо вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів), фіксуються у графі. Посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.
Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. При вирішенні цього спору суд враховує такі висновки Веховного Суду:
- «…органи доходів і зборів мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає органу доходів і зборів право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів», постанова від 18.12.2018 у справі № 821/110/18;
-«…витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України […] Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатнімичи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації», постанова від 17.07.2019 у справі № 809/872/17;
- «… у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей визначених частиною другою статті 55 Митного кодексу України, має також містити порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод. При цьому, сама лише інформація з бази даних ЄАІС ДФС про вантажну митну декларацію, яка була взята митним органом за основу при коригуванні митної вартості товару, не може бути достатнім доказом ціни, за якою відповідну партію товару, за такою декларацією, дійсно було імпортовано до України. При здійсненні контролю за коригуванням митної вартості товару, проведеним органом доходів і зборів за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; за резервним методом), суд повинен вимагати від відповідача доведення того, що товар за певною митною вартістю дійсно був увезений до України, що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не булла відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) було оскаржене до суду та скасоване судом», постанова від 05.02.2019 у справі № 816/1199/15;
- «… у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів», постанова від 05.03.2019 у справі № 815/143/174;
- «… в силу частини другої статті 55 Митного кодексу України та вимог наказу Міністерства фінансів України № 598 від 24 травня 2012 року «Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору» - рішення про коригування митної вартості товару повинно містити обґрунтування причин, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, а також обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування. Зазначення в рішенні лише формальних посилань на неможливість перевірки задекларованої митної вартості суперечить наведеним вимогам законодавства», постанова від 21.12.2018 у справі № 815/1670/17. В цій постанові Верховний Суд зазначив, що відсутність в рішеннях обґрунтувань розрахунку скоригованої митної вартості є самостійною підставою для їхскасування.
Отже, посадова особа митного органу для прийняття рішення про витребування в декларанта додаткових документів (з метою підтвердження заявленої митної вартості) зобов`язана встановити та чітко викласти обставини, що свідчать про: обґрунтованість сумніву щодо вказаної декларантом митної вартості; причини, що унеможливлюють перевірку заявленої митної вартості на підставі наданих декларантом документів.
Основним способом реалізації повноважень митного органу в цій ситуації є процедура консультацій з декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до резервного) визначення митної вартості.
При цьому єдиною правовою підставою для прийняття митним органом рішення про коригування заявленої декларантом митної вартості товару за резервним методом є наявність сукупності наступних умов:
1) подання суб`єктом господарювання до митного оформлення не повного пакету документів, перелік яких закріплено у статті 53 Митного кодексу України;
2) ненадання на вимогу контролюючого органу додаткової уточнюючої документації на підтвердження саме числового значення заявленої митної вартості;
3)виявлення митним органом розбіжностей у поданій документації, які унеможливлюють визначення безпосередньо митної вартості товару за основним методам (за ціною договору);
4) обґрунтування причин неможливості визначення митної вартості товару за жодним із методів, що передують резервному.
Як встановив суд, декларантом одночасно із митною декларацію було надано відповідачу документи для підтвердження митної вартості товару і обраний основний метод її визначення за ціною договору купівлі-продажу, а саме надано: Рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) F№VS/9/02/2026 від 26.02.2026; Автотранспортна накладна (Road consignment note) №DOCOM.PL.2026.0003018 від 26.02.2026; Міжнародний ветеринарний сертифікат або ветеринарне свідоцтво (Veterinary certificate) №2477/00001/26/23UAвід 26.02.2026; Міжнародний ветеринарний сертифікат або ветеринарне свідоцтво (Veterinary certificate)№ DOCOM.PL.2026.0003019 від 26.02.2026; Декларація про походження товару (Declaration of origin) б/н від 26.02.2026; Статус особи, яка подає митну декларацію №2 від 09.02.2026; Банківський платіжний документ, що стосується товару №18 від 23.02.2026; Документ, що підтверджує вартість перевезення товару б/н від 28.02.2026; Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів №2801-26 від 28.01.2026; Договір про надання послуг митного брокера б/н від 09.02.2026; Договір (контракт) про перевезення б/н від 27.02.2026; Інформація про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, іншими державними органами та підприємствами за принципом «єдиного вікна» з використанням електронних засобів передачі інформації (в якості відомостей про документ зазначається ідентифікатор справи, зґенерований інформаційною системою та переданий декларанту в автоматичному режимі) №14075058 від 28.02.2026; Інші некласифіковані документи: картка обліку АТЗ від 28.02.2026; Інші некласифіковані документи:рішення про державну реєчтрацію від 25.11.2025; Копія митної декларації країни № 26PL331020000MK6B6 від 27.02.2026; Митна декларація, за якою було відмовлено у випуску товарів №26UA209230018263U8 від 28.02.2026.
Суд враховує, що митний орган має повноваження вимагати додаткові документи лише у разі, коли подані декларантом для митного оформлення документи містять розбіжності, ознаки підробки або відсутні відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. 
Водночас суд зазначає, що основними документами, які підтверджують митну вартість товару, є зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), якщо рахунок сплачено, то банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару. Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені Митним кодексом України (ст. 53 МК України) заборонено (Постанова ВС КАС від 05 березня 2019року у справі №815/5791/17, адміністративне провадження №К/9901/55081/18 (ЄДРСРУ№ 80269839).
Суд проаналізував зміст наданих декларантом документів та встановив, що такі містять необхідні відомості щодо ціни, яка була фактично сплачена за товар. 
Суд наголошує, що повноваження контролюючого органу витребувати додаткові документи стосується тільки тих документів, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всіх, передбачених статтею 53 МК України, документів. Ненадання декларантом витребуваних контролюючим органом документів може бути підставою для коригування митної вартості у випадку, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують об`єктивних сумнівів щодо достовірності наданої декларантом інформації.
Такий висновок щодо застосування норм статей 53, 54 МК України Верховний Суд зробив, зокрема в постановах від 27.03.2020 (справа №540/2605/18), від 06.05.2020 (справа №140/1713/19), від 21.10.2021 (справа №420/4820/19).
Як видно з оскаржуваного рішення, то в ньому відсутнє належне обґрунтування того, що виявлені митним органом розбіжності у поданих декларантом документах впливають на митну вартість товарів, та суд вважає, що розбіжності, про які зазначено у рішенні про коригування митної вартості товару, не можуть впливати на митну вартість товару та не могли бути правовою підставою для витребування відповідачем додаткових документів у декларанта.
Тобто відповідач витребував визначені у ст. 53 Митного кодексу України документи, однак не надав доказів того, що подані позивачем документи для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів в недостовірності наданої інформації. Натомість відповідач прийняв оскаржуване рішення у зв`язку із неподанням декларантом всіх витребуваних у нього документів. Такі дії митного органу не узгоджуються з положеннями п. 2 ч. 4 ст. 54 МК України та спричиняють те, що декларант, будучи необізнаним стосовно фактичних причин, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана, не має можливості адекватно реагувати та усунути такі розбіжності (недоліки) на стадії здійснення митного контролю правильності визначення задекларованої ним митної вартості товарів.
Щодо твердження відповідача, що Поставка даної партії товару здійснюється на підставі Контракту купівлі-продажу від 28.01.2026 № 2801-26, укладеного між ТОВ "МАРВАСТЕХ" та Компанією DIS TRADE ADRIAN DEAS. Відповідно до графи 44 ЕМД No 26UA209230018263U8 Контракт ЗЕД визначено декларантом під кодом 4104, який згідно з Класифікатором документів, сертифікатів, дозволів та додаткової інформації, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 20.09.2012 № 1011 «Про затвердження відомчих класифікаторів інформації з питань державної митної справи, які використовуються у процесі оформлення митних декларацій», є зовнішньоекономічним контрактом купівлі-продажу, стороною якого є виробник товару. Однак заявлені відомості про виробника товару DIS TRADE ADRIAN DEAS не підтверджуються товарно-супровідними документами. Зазначене може свідчити про недостовірність декларування таких відомостей. Слід зазначити, що для підтвердження виробника товарів можуть бути надані документи, в тому числі: копія ліцензії на виробництво товару; копія нормативно-технічної документації на виготовлення товару; копія сертифікату на систему якості товару; копія сертифікату продукції власного виробництва; копія свідоцтва про присвоєння товару штрихового коду EAN. Такі документи не надано, то суд зазначає таке.
Підтвердження виробника товару та його походження здійснюється за допомогою офіційних документів: сертифікат про походження, декларація виробника та технічний паспорт.
Водночас, з матеріалів справи видно, що позивач надав відповідачу Декларацію про походження товару (Declaration of origin) № б/н від 26.02.2026 р., в якій зазначено про виробника товару, а саме: місце походження товару (Miejsce pochodzenia (nr wet.): DIS TRADE Adrian Deas PL24707902, а також Міжнародний Сертифікат для ввезення (пересилання на митну територію України №2477/00001/26/23UA від 26.02.2026, де зазначена інформація про виробника DIS TRADE Adrian Deas в п. 1.11, 1. 27, а саме: походження товару, потужність (об`єкт) виробництва: DIS TRADE Adrian Deas.
Суд зазначає, що Міжнародний сертифікат для ввезення в Україну №2477/00001/26/23UA від 26.02.2026 є офіційним документом, який видається уповноваженим державним органом країни-експортера (у даному випадку- ветеринарною чи санітарною службою Польщі, на що вказує абревіатура PL та ветеринарний номер PL24707902).
Митні органи не можуть ставити під сумнів дані цього сертифіката (п. 1.11 та п. 1.27) без наявності офіційного спростування від компетентних органів Польщі. Будь-які сумніви митниці щодо автентичності сертифіката мають вирішуватися виключно через процедуру офіційної верифікації (направлення запиту до Польщі), а не шляхом односторонніх «припущень».
Якщо у відповідача дійсно виникли обґрунтовані сумніви, він мав право запустити процедуру міжнародної верифікації, але не мав права самостійно оголошувати відомості недостовірними. Оскільки сертифікат і декларація не анульовані та не відкликані стороною Польщі, вони є законними доказами.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, сформульованої у постанові №815/5599/17 від 14.05.2019, самі лише сумніви або припущення митного органу про подання невідповідних відомостей не є достатньою і законною підставою для висновку про їх недостовірність, якщо контролюючий орган не надав чітких документальних доказів на спростування інформації декларанта.
Оскільки відповідач не надав жодних доказів того, що зазначені документи є недійсними або містять фальсифіковані дані, його висновки є протиправними.
Щодо твердження відповідача, що згідно з пунктом 3.2. Контракту продавець зобов`язується передати Покупцеві наступні документи: (...), сертифікат якості, п.3.5 передбачає підтвердження якості товару шляхом надання сертифікату якості. Зазначений документ до митного оформлення не надано; -положення Контракту, викладені українською мовою, мають відмінності від польського варіанту угоди, то суд зазначає таке.
Факт надання позивачем до митного контролю Сертифіката для ввезення (пересилання) на митну територію України № 2477/00001/26/23UA від 26.02.2026 підтверджується самою Карткою про відмову в прийнятті митної декларації № UA209230/2026/000644, яка є офіційним документом, сформованим відповідачем в електронній системі митних органів. 
У цій Картці серед переліку документів, що перевірялися інспектором, чітко зазначено: «Міжнародний Сертифікат для ввезення (пересилання) на митну територію України № 2477/00001/26/23UA від 26.02.2026». Вона доводить, що митний орган бачив ці документи, досліджував їх та прийняв на їхній основі рішення про відмову.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 23.10.2018 №815/137/17, від 22.08.2019 у справі № 810/2784/18.
Щодо твердження відповідача, що до гр.44 внесено реквізити документу б/н від 27.02.2026, код документу - 4301 (договір (контракт) на перевезення), проте, документ до митного оформлення не надано. Для підтвердження витрат на транспортування до митного оформлення надано документ б/н від 28.02.2026 Oswiadczenie dotyczance kosztow transportu (довідка про транспортні витрати). Довідка про транспортні витрати не може вважатися належним документом, оскільки вона не є первинним документом у розумінні ч. 2 ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а згідно з п.44.1 ст. 44 платникам податків забороняється формування показників митних декларації на підставі даних, не підтверджених первинними документами. Довідки про транспортні витрати не відносяться до первинних документів та їх ведення не передбачене чинним законодавством відтак вони не є належними документами,що підтверджують відомості внесені до МД. Відповідно до положень наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення», для підтвердження витрат на транспортування декларантом надаються наступні документи: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури, то суд зазначає таке.
Факт надання позивачем до митного контролю договору (контракту) на перевезення б/н від 27.02.2026 так само ж підтверджується самою Карткою про відмову в прийнятті митної декларації № UA209230/2026/000644, де чітко зазначено, які документи були надані позивачем, зокрема і : «Договір (контракт) на перевезення б/н від 27.02.2026». 
Щодо твердження відповідача, що Відповідно до умов п.3.1 Контракту, умови поставки кожної партії товару можуть узгоджуватись окремо і вказуватись у рахунку-фактурі на кожну партію товару, у п.3.8 зазначено, що поставка Товару здійснюється на умовах FCA, без вказання конкретного пункту відправлення. Разом з тим, у товаросупровідних документах, стосовно маршруту перевезення товарів зазначено наступні відомості: гр. 20 МД задекларовано умови поставки FCA RAWA MAZOWIECKA, у довідці про витрати на транспортування- Myszkowice PL-Lwow, відповідно до інформації, що міститься у ЦМР завантаження відбувалось у м. Myslowice PL, розвантаження - м.Пустомити. Відповідно до даних мережі Інтернет, між цими містами існує значна відстань, а саме-Рава-Мазовецька- Myszkowice PL 465 км, Рава-Мазовецька- Myslowice PL 230 км. Вказані розбіжності не дають змоги встановити маршрут перевезення, а отже, упевнитися в правильності розрахунку витрат на транспортування, то суд зазначає таке.
Щодо підтвердження витрат на транспортування товару до митного кордону України, то позивачем під час митного оформлення було дотримано всі вимоги чинного законодавства та надано повний пакет підтверджуючих документів, зокрема: Контракт перевезення вантажів автомобільним транспортом у міжміському та міжнародному сполученні та надання транспортно-експедиційних послуг б/н від 27.02.2026; Рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг №00001/02/2026 від 27.02.2026 ; Довідку про транспортні витрати б/н від 28.02.2026 (Oswiadczenie dotyczance kosztow transportu).
Відповідно до підпункту 5.1.2 пункту 5.1 вищезазначеного Контракту перевезення, сторонами чітко погоджено, що підставою для виставлення Перевізником рахунку Замовнику є факт завантаження автомобіля. 
Відтак, надання рахунку-фактури № 00001/02/2026 від 27.02.2026 повністю відповідає договірним зобов`язанням сторін та підтверджує узгоджену вартість послуг на момент транспортування.
Згідно з підпунктом 5.1.3 пункту 5.1 цього ж Контракту, Замовник здійснює оплату Перевізнику за здійснені ним перевезення та надані транспортно-експедиційні послуги на його банківський рахунок в день розвантаження автомобіля на підставі копії рахунку-фактури. Наступне відправлення оригінальних екземплярів товаро-транспортної накладної (CMR) та рахунку-фактури відбувається вже після фактичної доставки вантажу вантажоотримувачу (Замовнику), що є підставою для фінальних розрахунків.
Крім того, на вимогу митного органу від 02.03.2026, митним брокером Мисником В.М. було надано офіційні письмові пояснення та додаткові документи, що повністю роз`яснюють механізм ціноутворення, умови розрахунків та підтверджують правомірність формування митної вартості в частині транспортних витрат. 
Щодо посилання відповідача на те, що позивачем зазначено недостовірні дані, які унеможливлюють перевірку розрахунку витрат на транспортування, то суд зазначає таке.
У спірному рішенні відповідач зазначає, що «... в гр. 20 МД задекларовано умови поставки FCA RAWA MAZOWIECKA..». Однак це твердження повністю суперечить дійсності. У графі 20 поданої митної декларації чітко та однозначно задекларовано умови поставки: FCA Myszkowice PL. Жодних згадок про «RAWA MAZOWIECKA» у графі 20 МД немає, що свідчить про внесення митним органом до тексту рішення недостовірних відомостей, які не відповідають поданій декларації.
Тобто, митний орган під час прийняття рішення припустився грубої помилки, зазначивши населений пункт «RAWA MAZOWIECKA», який взагалі відсутній у графі 20 МД.
Щодо документального підтвердження пункту відправлення (Myszkowice PL), то суд зазначає, що умови поставки FCA Myszkowice PL повністю узгоджуються з іншими наявними документами, оскільки контракт укладено безпосередньо з виробником товару. 
Те, що виробничі потужності знаходяться саме в Myszkowice PL, підтверджується: Пунктом 9 Контракту; Пунктом 1.27 Міжнародного ветеринарного сертифікату № 2477/00001/26/23UA від 26.02.2026; Пунктом 1.12 Міжнародного ветеринарного сертифікату (ветеринарне свідоцтво) DOCOM.PL.2026.0003019 від 26.02.2026.
Усі товаросупровідні та транспортні документи містять інформацію про маршрут руху товару: Графа 20 МД: умови поставки FCA Myszkowice PL; Довідка про транспортні витрати: визначено маршрут «Myszkowice PL — Lwow»; Міжнародна автомобільна накладна (CMR): зафіксовано, що фактичне завантаження відбулося у м. Myszkowice PL, а розвантаження — у м. Пустомити (Львівська область).
Таким чином, жодних суперечностей, які б заважали встановити маршрут, у документах немає. 
Митний орган мав усе необхідне для перевірки митної вартості, а висновок про «неможливість упевнитися в розрахунках» базується виключно на неуважності інспектора, який переплутав назви міст у графі 20 МД.
Щодо твердження відповідача, що умови поставки заявлено FCA RAWA MAZOWIECKA. Разом з тим відсутні відомості про вартість завантаження у транспорт та відомості про те, хто несе такі витрати у транспортних документах. На підставі Правил використання внутрішніх та міжнародних торгових термінів Інкотермс, які були прийняті Міжнародною торговою палатою, при умовах поставки FCA продавець на власному складі, підприємстві чи в іншому зазначеному покупцем місці передає товар перевізнику, здійснює всі витрати, пов`язані із завантаженням товару та сплачує митні платежі у -експортера. Відвантаження товару здійснювалось не з адреси відправника, а відомості щодо завантаження товару відсутні, імовірно вартість навантаження товару не включена у вартість товару та не підтверджена документально. Необхідно зазначити, що згідно з гр. 21 декларації митної вартості, поданої до ЕМД, декларантом не включено до заявленої митної вартості таку складову як витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваного товару, інформація про вартість таких витрат відсутня у поданих документах та рахунку на транспорт . Підтвердження розрахунку за транспортні витрати (банківські та платіжні документи) до митного оформлення не подавались. Відповідно до п. 14 Положення про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 28.07.2008 № 216, платіжна інструкція в іноземній валюті або банківських металах, оформлена ініціатором в електронній або паперовій формі, повинна містити, серед інших, такий обов`язковий реквізит як підпис(и) [власноручний(і)/електронний(і)] відповідальної(их) особи(іб) платника, яка(і) відповідно до законодавства України має(ють) право розпоряджатися рахунком, або код автентифікації. На платіжній інструкції, поданій до митного оформлення, такий реквізит відсутній, що не дозволяє його розглядати як належний документ для підтвердження митної вартості. У сукупності всі перелічені фактори вказують на наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах та відсутність всіх відомостей щодо обставин купівлі- продажу товару, то суд зазначає таке.
Позивачем у графі 20 Митної декларації правомірно та обґрунтовано заявлено умови поставки FCA Myszkowice PL.
Відповідно до Офіційних правил Міжнародної торгової палати для тлумачення термінів торгівлі (Інкотермс), базові умови поставки групи FCA (Free Carrier / Франко-перевізник) чітко розподіляють обов`язки сторін.
При зазначених умовах саме Продавець (відправник) зобов`язаний за власний рахунок та своїми силами завантажити товар на транспортний засіб, наданий Покупцем, на своєму складі або підприємстві. Відвантаження товару здійснювалось з адреси відправника, завантаження товару здійснювалось відправником, тому вартість навантаження товару включена у вартість товару та не потребує документального підтверження.
Щодо твердження митного органу про те, що позивачем не було підтверджено митну вартість товарів у зв`язку з ненаданням банківських чи платіжних документів на оплату транспортних послуг, то суд заначає таке.
Відповідно до умов підпункту 5.1.3 пункту 5.1 Контракту перевезення, сторонами чітко погоджено порядок розрахунків, а саме: Замовник здійснює оплату Перевізнику за здійснені ним перевезення та надані транспортно-експедиційні послуги на його банківський рахунок в день розвантаження автомобіля на підставі копії рахунку-фактури.
Оскільки митне оформлення товару здійснюється до його фактичного митного випуску та розвантаження на складі отримувача, на момент подачі митної декларації обов`язок щодо оплати послуг перевезення юридично ще не настав. 
Відтак, відсутність банківських платіжних доручень на момент декларування є абсолютно правомірною, обумовленою договором і не може трактуватися як неповнота пакета документів.
Водночас, замість платіжних документів, до митного оформлення було надано рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг № 00001/02/2026 від 27.02.2026 року.
Вказаний рахунок містить усі необхідні реквізити первинного документа, зокрема підпис відповідальної особи платника, яка має право розпоряджатися рахунком, що підтверджує факт акцептування (визнання) цієї суми Покупцем та взяття на себе фінансового зобов`язання.
Згідно з положеннями ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, платіжні документи надаються лише за наявності. Чинне законодавство України не зобов`язує імпортера здійснювати передоплату за транспортні послуги, якщо умовами договору передбачено відстрочення платежу (оплата за фактом доставки). Вимога митниці надати документи про оплату послуг, строк розрахунку за якими ще не настав, є протиправним розширенням повноважень контролюючого органу.
Таким чином, наданий рахунок-фактура разом із довідкою про транспортні витрати є цілком достатнім та вичерпним доказом для верифікації вартості перевезення.
Щодо зауважень відповідача щодо невідповідності додаткових первинних документів, то суд зазначає таке.
До митного оформлення (у графу 44 МД) було надано повний пакет документів оплати та вартості товару: Рахунок-проформу № PROF/1/02/2026 від 12.02.2026, комерційний рахунок-фактуру (Commercial Invoice) № FVS/9/02/2026 від 26.02.2026 (із терміном оплати до 05.03.2026 р.) та платіжну інструкцію № 18 від 23.02.2026.
Ці документи в сукупності є беззаперечним підтвердженням виконання позивачем п.п. 2.1, 2.2, 2.3 Контракту № 2801-26 від 28.01.2026 щодо попередньої оплати товару.Незначна різниця в датах між внутрішньою інструкцією про дію проформи та фактичним днем банківського переказу є звичайною господарською практикою і не може бути підставою для коригування митної вартості. Всі зазначені документи містять ідентичні відомості: ті самі сторони, аналогічну назву товару, кількість, ціну, а також пряме посилання на Контракт № 2801-26. Наявність або відсутність окремих технічних реквізитів чи часових рамок у копії платіжного документу не спростовує факт реального здійснення оплати за товар.
Щодо посилань відповідача на розбіжності у маршруті перевезення в рахунку № 0001/02/2026 на оплату витрат на перевезення, то суд зазначає, що у Довідці про транспортні витрати, так і в рахунку перевізника № 0001/02/2026 від 27.02.2026 чітко вказано єдиний маршрут: Myszkowice PL – Lwow.
Щодо відсутності підпису перевізника у Договорі на перевезення б/н від 27.02.2026, то суд зазначає, що вказаний Договір на перевезення засвідчений належними підписами та печатками обох сторін (як Замовника, так і Перевізника).
Таким чином, доводи митного органу про наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справи, та суд бере до уваги пояснення позивача про те, що надані до митного оформлення товару документи дозволяли визначити складові митної вартості імпортованого товару та їх числові значення.
Оскільки позивачем подано митниці достатній пакет документів на підтвердження кількісних і вартісних показників імпортованого товару, повноти і достовірності митної вартості товару, заявленої позивачем за першим методом, то заявлена митна вартість за ціною договору відповідає вимогам ст. 58 Митного кодексу України.
Враховуючи наведе, митним органом здійснено формальний підхід до аналізу документів, наданих декларантом для підтвердження складової митної вартості товару за основним методом та не проаналізовано їх повній мірі, крім того акцентовано увагу на даних, які не мають впливу на визначення складової митної вартості товару в розумінні норм ст.ст. 49-50, 53, 54, 55, 58 МКУ, а посилання митного органу на порушення позивачем митного законодавства при декларуванні товару не можуть вважатись розбіжністю у розумінні частини 3 ст.53 МК України і не можуть бути підставою коригування митної вартості.
Відтак, суд вказує, що вищевказані зауваження митного органу є безпідставними.
Так, Верховний Суд у постанові від 23.07.2019 року по справі № 1140/3242/18 вказав на те, що наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. У зв`язку з вказаним саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.
Отже, відповідач не підтвердив належними доказами та аргументованими доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари.
При цьому, такі посилання митного органу не заслуговують на увагу, оскільки визначаючи зазначені недоліки, відповідач не наводить посилань на розбіжності у числових значеннях складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягала сплаті за ці товари.
Суд також звертає увагу, що факт неподання декларантом додаткових документів без належного обґрунтування відповідачем, що вони можуть усунути сумніви спірних відомостей, не можуть слугувати підставою для відмови в митному оформленні товару.
Суд зазначає, що досліджені первинні документи, які також були подані позивачем до митного органу, повністю підтверджують митну вартість товару, задекларовану за основним методом. Крім того, за результатами опрацювання наданих позивачем документів митний орган повинен був застосувати метод визначення митної вартості за ціною угоди (контракту) щодо товару, який імпортується, оскільки позивачем при декларуванні митної вартості зазначені усі складові числового значення митної вартості, а відповідачем не доведено, що позивачем неправильно здійснено розрахунок, а також, що до декларації внесено недостовірні або неточні відомості, що надані митному органу документи містять не всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості.
Рішення відповідача не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.
Враховуючи встановлені обставини справи та норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що подані позивачем до митного оформлення документи були достатніми для підтвердження заявленої за ціною договору митної вартості товару.
Також оцінюючи рішення про коригування митної вартості товару в частині, що стосується визначення митної вартості товару за резервним методом, суд враховує, що письмове рішення митниці про коригування заявленої митної вартості товарів відповідно до закону має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування. Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, орган доходів і зборів повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.
В оскарженому рішенні про коригування митної вартості товарів:
- відсутнє належне обґрунтування неможливості застосування методів 2а, 2б, 2в, 2г;
- застосування резервного методу та визначення митної вартості імпортованого товару обґрунтовано митницею використанням інформації з баз даних ЄАІС Держмитслужби та зазначенням номеру та дати митної декларації для товару: МД від 23.02.2026 № 26UA401020006536U2, де рівень митної вартості товару зі схожими характеристиками становить 0.4808 дол.США/кг.
В графі 33 оскаржених рішень про коригування митної вартості вказані номер та дата митних декларацій, що слугували джерелом інформації для прийняття рішення про коригування митної вартості. При цьому відповідач не пояснив аргументацію обрання саме цих декларацій в якості джерела інформації для визначення митної вартості, а не будь-яких інших. Суд констатує, що митний орган не навів жодних пояснень чи розрахунків щодо здійснених коригувань, а також детальної інформації про товари, які було використано в якості джерела інформації, про числові значення митної вартості таких товарів, умови поставки, країну походження, фактурну вартість, діапазон декларованих цін за ідентичні чи подібні товари тощо. Тому зазначення лише номера та дати митної декларації, яка з неочевидних суду причин була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, без будь-якого обґрунтування її вибору, без пояснення критеріїв відбору, а також докладної інформації щодо номенклатури, характеристик товару, умов поставки тощо не підтверджує обґрунтованість визначеної відповідачем митної вартості товару та свідчить про свавільність оскаржуваного рішення.
Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд в постанові від 08.02.2019 в справі № 825/648/17 (№ К/9901/16592/18).
Сам факт здійснення митного оформлення подібних товарів за митною вартістю, що є більша заявленої декларантом, не може бути безумовною підставою для коригування відповідачем митної вартості товару.
Також, Верховний Суд у постанові від 21.12.2018 у справі №815/228/17 дійшов висновку, що наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про те, що у попередні періоди аналогічні товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості, жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.
Аналогічні висновки зроблено Верховним Судом у постанові від 10.10.2019 у справі №809/1469/16.
Більше того, суд вважає, що окремі недоліки у заповненні документів не може бути підставою для відмови в митному оформленні товару за ціною контракту у разі, якщо така підтверджена сукупністю інших доказів.
Враховуючи встановлені обставини справи та норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що подані позивачем до митного оформлення документи були достатніми для підтвердження заявленої за ціною договору митної вартості товару, а тому рішення про коригування митної вартості № UA209000/2026/000322/2 від 04.03.2026 та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску транспортних засобів комерційного призначення № UA209230/2026/000644 не відповідають встановленим у частині 2 статті 2 КАС України критеріям обґрунтованості та розсудливості, а тому підлягають скасуванню як протиправні.
На підставі вищенаведеного суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог повністю.
Відповідно до положень ст. 139 КАС України сплачений позивачем судовий збір за подання позову до суду в сумі 6656,00грн. підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст.ст. 242-246, 250, 257-262 КАС України, суд
в и р і ш и в :
адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «МАРВАСТЕХ» (місце знаходження: 81100, Львівська область, м.Пустомити, вул.Шевченка, буд.5, код ЄДРПОУ 39584045) до Львівської митниці (місцезнаходження: 79000, м.Львів, вул.Костюшка, 1, код ЄДРПОУ 43971343) про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів, картки відмови в прийнятті митної декларації задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів Львівської митниці № UA209000/2026/000322/2 від 04.03.2026.
Визнати протиправною та скасувати картку відмови Львівської митниці № UA209230/2026/000644 в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.
Стягнути з Львівської митниці (місцезнаходження: 79000, м.Львів, вул.Костюшка, 1, код ЄДРПОУ 43971343) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МАРВАСТЕХ» (місце знаходження: 81100, Львівська область, м.Пустомити, вул.Шевченка, буд.5, код ЄДРПОУ 39584045) судовий збір в сумі 6656 (шість тисяч шістсот п`ятдесят шість) грн.00 коп.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне рішення складене 26.08.2026.

Суддя Лунь З.І.