Справа № 359/9122/26 
Провадження № 1-кп/382/696/2026 

В И Р О К 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

16 вересня 2026 року м. Бориспіль 

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №12026111100001021, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.07.2026, по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Бориспіль Київської області, громадянина України, з повною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, не інваліда, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , відповідно до ст.89 КК України не судимого, 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

У С Т А Н О В И В:
19.07.2026 ОСОБА_4 , перебуваючи разом зі своїм знайомим ОСОБА_5 біля озера за адресою: АДРЕСА_1 , вирішив таємно викрасти у останнього велосипед марки «Ardis» чорного кольору та мобільний телефон марки «Redmi 14C» синього кольору, imei1: НОМЕР_2 , imei2: НОМЕР_3 , скориставшись тим, що останній спить. Реалізуючи свій кримінальний протиправний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, незаконно заволодів велосипедом марки «Ardis» чорного кольору та мобільним телефоном марки «Redmi 14C» синього кольору, imei1: НОМЕР_2 , imei2: НОМЕР_3 , з якими з місця вчиненні злочину втік, чим вчинив таємне викрадання майна ОСОБА_5 . Своїми умисними діями ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 6069 гривень 67 копійок.
Таким чином, ОСОБА_4  своїми умисними протиправними діями скоїв таємне викрадення чужого майна (крадіжку), в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, визнав повністю. Зазначив суду, що час, місце і спосіб вчинення ним інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення, описаного в обвинувальному акті, викладені вірно та відповідають дійсності, і він їх у повному обсязі підтверджує. У скоєному щиро розкаявся, вину усвідомив, просив пробачити його та призначити не суворе покарання.
Судом встановлено, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини справи і правильно розуміють зміст цих обставин, окрім того, відсутні будь-які сумніви у добровільності їхньої позиції. Заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, обмежився допитом обвинуваченого ОСОБА_4 і дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу останнього, визначивши відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
За таких обставин суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу останнього, приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжці), вчиненому в умовах воєнного стану, повністю доведена і кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 185 КК України.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд на підставі ст. 65 КК України, враховує:
- ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів;
- особу винного, який відповідно до ст. 89 КК України не судимий, за амбулаторною психіатричною та амбулаторною наркологічною допомогою не звертався; 
- обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, а саме у якості обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, суд приймає визнання вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення; обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, суд не вбачає.
Приймаючи до уваги вищевикладене, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, а також враховуючи вимоги ст. 65 КК України, про те що особі, яка вчинила кримінальні правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, беручи до уваги те, що обвинувачений вчинив умисний тяжкий злочин, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі у межах, передбачених санкцією частиною 4 статті 185 КК України. 
Разом з тим, беручи до уваги відомості про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, працевлаштований, усвідомив характер своєї протиправної поведінки і її наслідки, оскільки як під час досудового розслідування, так і в судовому засіданні надавав правдиві свідчення про обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, враховуючи обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого – визнання вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку, передбаченого ч. 4 ст. 75 КК України, і з покладенням ряду обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України. Таке покарання суд вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 , адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь.
Підстав для обрання запобіжного заходу, до набрання вироком законної сили у відношенні ОСОБА_4 , суд не вбачає.
Відповідно до ст. ст. 122, 124 КПК України, процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави.
Питання щодо речових доказів вирішується судом, згідно ст. 100 КПК України.
Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 369 - 371, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4  визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років. 
На підставі ст. 75 КК України, звільнити  ОСОБА_4  від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України, покласти на  ОСОБА_4  наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Стягнути з  ОСОБА_4  на користь Держави України процесуальні витрати за проведення експертизи № СЕ-19/111-26/39675-ТВ від 27.07.2026, у розмірі 3369 (три тисячі триста шістдесят дев`ять) гривень 52 копійки.
Речові докази у вказаному кримінальному провадженні, а саме: велосипед марки «Ardis» чорного кольору та мобільний телефон марки «Redmi 14C» синього кольору, що передані на відповідальне зберігання потерпілому – залишити власнику ОСОБА_5 .
На вирок суду протягом 30 днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Бориспільський міськрайонний суд Київської області.
Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України, цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Суддя ОСОБА_6