Справа № 466/6160/26
Провадження № 2/466/3934/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(заочне)

16 липня 2026 року м. Львів
Шевченківський районний суд м. Львова
в складі: головуючого судді Білінської Г.Б.
з участю секретаря Ханас С.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами цивільну справу за позовом: Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Профіт Файненс» до ОСОБА_1 за участю Третіх осіб: Приватний виконавець Пиць Андрій Андрійович, Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Приватного виконавця Білецького Ігоря Мироновича про звільнення майна з-під арешту,-

в с т а н о в и в:

6 липня 2026 року до Шевченківського районного суду м. Львова надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Профіт Файненс» до ОСОБА_1 , з участю третіх осіб: Приватного виконавця Пиць Андрія Андрійовича, Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Приватного виконавця Білецького Ігора Мироновича про звільнення майна з під-арешту.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17.06.2026 року ТОВ «Профіт Файненс» набуло право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 4610137500:08:001:0376 площею 0,0872 га (РНОНМ 1658960446101), яка з 03.10.2018 по 17.06.2026 належала на праві власності ОСОБА_1 , шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у порядку ст.ст. 35, 37 Закону України «Про іпотеку». При цьому у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно наявні записи про три арешти, накладені у виконавчих провадженнях щодо стягнення боргів із попереднього власника ОСОБА_1 : арешт № 49842337 від 06.04.2023 року, накладений Шевченківським відділом ДВС у м. Львові у межах виконавчого провадження № 71495470; арешт № 49009337 від 18.01.2023 року, накладений приватним виконавцем Білецьким І. М. у межах виконавчого провадження № 70793794, арешт № 50251683 від 12.05.2023 року, накладений приватним виконавцем Пицем А.А. у межах виконавчого провадження № 71807021. Позивач вказує, що оскільки право іпотеки виникло у 2019 році (тобто задовго до накладення арештів у 2023 році), а ТОВ «Профіт Файненс» є законним новим власником майна, арешти за боргами колишнього власника грубо порушують його право власності та заважають вільно розпоряджатися земельною ділянкою. На підставі цього позивач просить скасувати вказані обтяження. 
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 14.07.2026 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 16.07.2026 року. 
В судове засідання учасники справи не з`явились, хоча належним чином повідомлялись про час, дату та місце розгляду справи.
У відповідності до ст.247 Цивільного процесуального кодексу України ( далі – ЦПК України) у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, а тому суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.
З`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов є підставним та підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних, або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_1 набув право власності на земельну ділянку (кадастровий номер 4610137500:08:001:0376) 03.10.2018 року на підставі договору купівлі-продажу, посвідчений 03.10.2018 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Лавриком Я.М. за реєстраційним №1501.
24.12.2019 року земельна ділянка з кадастровим номером 4610137500:08:001:0376 була передана в іпотеку ОСОБА_2 за договором іпотеки, посвідченим приватним нотаріусом Яворівського району Львівської області Гуцал Л.І. за реєстраційним №888.
22.12.2023 року ТОВ «Профіт Файненс» стало новим іпотекодержателем на підставі договору про відступлення права вимоги за договором позики за, укладеним 24.12.2019 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та за договором іпотеки. 
17.06.2026 року ТОВ «Профіт Файненс» зареєструвало за собою право власності на предмет іпотеки на підставі рішення державного реєстратора за індексним № 85442547 у порядку ст. 37 Закону України «Про іпотеку». 
На даний час стосовно земельної ділянки у Державному реєстрі речових прав існують обтяження у вигляді арешту нерухомого майна, накладених у 2023 році у виконавчих провадженнях, де боржником виступає ОСОБА_1 , а саме арешт № 49842337 від 06.04.2023, арешт № 49009337 від 18.01.2023 та арешт № 50251683 від 12.05.2023. 
Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.
Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950 року, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Згідно із п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03 червня 2016 року, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).
Відповідно до ч.1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду (ч. 5 ст. 59 Закону).
Згідно з ч 1 ст. 319 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Скориставшись своїм правом, позивач просить скасувати обтяження у вигляді арешту майна, оскільки це унеможливлює реалізацію його прав як власника.
Відповідно до ст.3 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.
У статті 1 Закону України «Про іпотеку» закріплено такі визначення: пріоритет – переважне право однієї особи відносно права іншої особи на те ж саме нерухоме майно (абз. 11); вищий пріоритет – пріоритет, встановлений раніше будь-якого іншого пріоритету стосовно одного й того ж нерухомого майна (абз. 12); нижчий пріоритет – пріоритет, встановлений пізніше пріоритету будь-якого іншого пріоритету стосовно одного й того ж нерухомого майна (абз. 13). Конструкція пріоритету спрямована на вирішення колізії прав (як цивільних, так і публічних) на той же самий предмет іпотеки. Особа, право якої виникло раніше, має переважне право на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки, перед іншими суб`єктами. Пріоритет є втіленням ще римського принципу – qui prior est tempore, potior eat jure (перший в часі – сильніший по праву). 
Відповідно до вимог ст. 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору.
Відповідно до висновку, викладеного в постанові Великої Палати Верховного Суду,від 08.06.2021 у справі № 346/1305/19 (п.п. 63-64), «Однією з підстав для відмови у державній реєстрації прав є наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно (пункт 6 частини першої статті 24 Закону № 1952-IV). Відмова в державній реєстрації прав з підстави, зазначеної у пункті 6 частини першої цієї статті, не застосовується у разі державної реєстрації права власності на нерухоме майно іпотекодержателем – фінансовою установою в порядку, передбаченому статтями 33-38 Закону України «Про іпотеку». Наявність зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки обтяжень, інших речових прав, у тому числі іпотеки, на передане в іпотеку майно не є підставою для відмови у державній реєстрації права власності за іпотекодержателем (пункту 7 частини четвертої статті 24 Закону № 1952-IV).
Обтяження предмета іпотеки, зареєстровані після державної реєстрації іпотеки за банком або іншою фінансовою установою, не є перешкодою для звернення стягнення на предмет іпотеки іпотекодержателем та для державної реєстрації за ним (зокрема і за новим кредитором, який набув прав іпотекодержателя від банку чи іншої фінансової установи) права власності на цей об`єкт у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку». При цьому позивачем до позовної заяви долучено Свідоцтво про реєстрація ТОВ «Профіт Файненс» як фінансової установи від 13.11.2020.
Таким чином, суд погоджується з доводами позивача про те, що оскільки усі обтяження щодо земельної ділянки виникли пізніше моменту державної реєстрації іпотеки, а ТОВ «Профіт Файненс» є фінансовою установою, то державна реєстрація права власності на Земельну ділянку відбулася у повній відповідності до законодавства України.
Позивачем долучено до матеріалів справи витяги з Автоматизованої системи виконавчих проваджень, які свідчать про закінчення виконавчих проваджень №71495470 від 06.04.2023 та №70793794 від 18.01.2023, а також постанову від 12.05.2023 про закінчення виконавчого провадження №71807021 від 12.05.2023.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного Цивільного Суду від 05.05.2025 року у справі № 466/2651/23 колегія суддів приходить до такого висновку: «У випадку забезпечення позову у справі, де іпотекодержатель не є учасником справи, та в якій забезпечується позов щодо майна, переданого в іпотеку, та право іпотекодержателя ця особа набула до забезпечення позову, права та інтереси іпотекодержателя захищені правилами пріоритетності іпотеки, й потреби в оскарженні будь-якого забезпечення позову, з огляду на порушення прав іпотекодержателя, немає».
Суд погоджується з доводами позивача про те, що з моменту державної реєстрації права власності на предмет іпотеки за позивачем (у порядку ст. 37 Закону України «Про іпотеку») право власності попереднього власника-іпотекодавця ОСОБА_1 припинилося. При цьому оскаржувані арешти не перешкоджали позивачу звернути стягнення на предмет іпотеки 17.06.2026. Проте арешти, накладені на майно у виконавчих провадженнях чи судових спорах, де боржником/стороною є колишній власник, обмежують права нового законного власника, який не є боржником у цих провадженнях. Наявність арешту на майні нового власника, накладеного за боргами попереднього власника, фактично є обмеженням права власності нового володільця.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Скориставшись своїм правом, позивач просить скасувати обтяження у вигляді арешту майна, оскільки це унеможливлює реалізацію його прав як власника.
Нормами ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом.
Оцінивши в сукупності всі зібрані по справі докази, враховуючи те, що заборона на відчуження майна була накладена на підставі договору іпотеки, а договір іпотеки був припинений, право іпотеки виникло у 2019 році (тобто задовго до накладення арештів у 2023 році), виконавчі провадження на даний час на виконанні не перебувають, однак не вчинено дій щодо скасування обтяжень нерухомого майна, що обмежує права позивача, суд вважає правильним здійснити захист прав позивача шляхом скасування обтяження у вигляді арешту майна.
Враховуючи вищенаведене, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що заява є обґрунтованою та підлягає до задоволення.
Керуючись ст.ст. 10, 41 Конституції України, ст.ст. 15, 317, 319, 321, 386, 391 ЦК України, ст.ст. 1, 3, 37 Закону України «Про іпотеку», ст.ст. 2, 4, 5, 12, 13, 19, 76-81, 141, 258, 259, 263-265, 274, 279 ЦПК України, суд-
у х в а л и в:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Профіт Файненс» - задовольнити повністю. 
Скасувати обтяження у вигляді арешту нерухомого майна № 49842337 від 06.04.2023 року, накладеного Шевченківським відділом державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на підставі постанови про арешт майна боржника ОСОБА_1 від 06.04.2023 у виконавчому провадженні № 71495470.
Скасувати обтяження у вигляді арешту нерухомого майна № 49009337 від 18.01.2023 року, накладеного приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Білецьким Ігорем Мироновичем на підставі постанови про арешт майна боржника ОСОБА_1 від 18.01.2023 у виконавчому провадженні № 70793794.
Скасувати обтяження у вигляді арешту нерухомого майна № 50251683 від 12.05.2023 року, накладеного приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Пицем Андрієм Андрійовичем на підставі постанови про арешт майна боржника ОСОБА_1 від 12.05.2023 у виконавчому провадженні № 71807021.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення Шевченківського районного суду м. Львова може бути оскаржено безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
  Суддя	  	 Г.  Б.  Білінська