ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9204/26 Справа № 213/2414/26 | | Суддя у 1-й інстанції - Нестеренко О.М. Суддя у 2-й інстанції - Бондар  Я. М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2026 року м. Кривий Ріг 

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Бондар Я.М.,
суддів Акуленка В.В., Остапенко В.О.
учасники справи:
стягувач Комунальне підприємство «Кривбасводоканал»,
боржник ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому порядку згідно ч. 3 ст. 17, ч. 2 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 червня 2026 року, яка постановлена суддею Нестеренком О.М. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, дата складенні повного судового рішення не вказана,

В С Т А Н О В И В

03 червня 2026 року Інгулецьким районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у справі №213/2414/26 видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь КП «Кривбасводоканал» заборгованості за полуги централізованого водопостачання та водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 за період з 01.12.2025 року по 31.03.2026 року в розмірі 550,38 грн., заборгованість з абоненської плати за період з 01.01.2026 року по 31.03.2026 року у розмірі 67,36 грн, судовий збір у розмірі 332,80 грн. 
16 червня 2026 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про скасування вищевказаного судового наказу.
В обґрунтування заяви про скасування судового наказу зазначав, що не погоджується з останнім, вважає його необґрунтованим та таким, що підлягає скасування, оскільки вимоги стягувача необгрунтовані, оскільки у наказі зазнчено, що заборгованість становить всього 617,74 грн, однак фактично ним сплачено за вказаний період 844,77 грн. На підтвердження підстав для звільнення від сплати судового збору ддо заяви додав копію посвідчення НОМЕР_1 від 22.12.2023 року.
Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від й7 червня 2026 року заяву повернуто без розгляду. 
Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції.
Апеляційна скарга обгрунтована тим, що судом неправильно встановлені обставини справи та його заява безпідставно повернута без розгляду. Вимога суду про сплату судового збору помилкова. Ухвала про повернення його заяви без розгляду обмежує його право на доступ до правосуддя та позбавляє можливості захистити свої права в суді. 
Посилається, що він як учасник бойових дій на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», ст.ст. 12, 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту» звільняється від сплати судового збору у справах пов`язаних з порушенням його прав, у тому числі і права на пільгову оплату комунальних послуг, а також пов`язаних з розгялдои питань соціального захисту від протиправних рішень підприємств, які надають такі пільги.
Відзив на апеляційну скаргу не подано. 
Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в порядку ч. 2 ст. 369 ЦПК України.
Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що заява про скасування судового наказу оформлена не у відповідності до вимог ст. 170 ЦПК України, а тому до неї слід застосувати наслідки у вигляді повернення без розгляду. 
При цьому судом зазначено, що відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.
Зазначена норма має відсильний характер та не містить вичерпного переліку справ, в яких учасники бойових дій та прирівняні до них особи звільняються від сплати судового збору.
Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». У статті 22 цього ж Закону передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акта, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.
Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у статті 12 цього Закону.
Серед вказаного переліку немає права на звернення до суду зі звільненням від сплати судового збору з вимогами, подібними до зазначених заявником.
З урахуванням вказаного, суд виснував, що позивачу необхідно сплатити судовий збір за подання заяви про скасування судовг наказу. 
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.
Відповідно до ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Право на справедливий судовий розгляд, закріплене у п. 1 ст. 6 Конвенції, потрібно розглядати як право на доступ до правосуддя.
Крім того, відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Конституцією України закріплено основні засади судочинства (ч. 2 ст. 129). Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист, зокрема на забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.
В заяві про скасування судового наказу ОСОБА_1 посилався, що звільнений від сплати судового збору як учасник бойових дій.
За змістом пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.
У статті 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акта, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом таких питань.
Системне тлумачення пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» у поєднанні зі статтею 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» свідчить про те, що законодавець не пов`язує сплату/звільнення від сплати судового збору учасників бойових дій у разі захисту ними питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, з тим, мають вони статус позивача чи відповідача у справі.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 22 червня 2026 року у справі № 752/3051/25 сформовано правовий висновок щодо звільнення відповідача - фізичної особи та одночасно споживача житлово-комунальних послуг, який має статус учасника бойових дій та не є ініціатором судового спору (тобто є відповідачем), від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду у справі, предметом позову якої є стягнення з нього заборгованості за надані житлово-комунальні послуги на користь надавача послуг на підставі пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».
Вказані висновки враховує апеляційний суд у відповідно положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України під час розгляду даної справи. 
Подаючи заяву про скасування судового наказау у справі за заявою КП «Кривбасводоканал» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за отримані послуги централізованого водопостачання та водовідведення ОСОБА_1 , захищаючи свої права, зазначив, що він звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» як учасник бойових дій, додавши відповідне посвідчення.
За обставинами справи стягувач звернувся до суду з заявою про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги зі споживача на користь надавача послуги. ОСОБА_1 є боржником у справі.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Право на ефективний судовий захист закріплено також у статті 13 Конвенції.
ЄСПЛ зауважив, що «право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте, такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 55, ЄСПЛ, від 06 грудня 2007 року).
Отже, з вищевикладеного вбачається, що судові процедури повинні бути справедливими, а тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на доступ до правосудя, оскільки це буде порушенням права, передбаченого статтею 6 Конвенції на справедливий суд.
Системне тлумачення пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», відповідно до якого від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав у поєднанні зі статтею 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», згідно з якою учасники бойових дій звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом таких питань, свідчить про те, що законодавець не пов`язує сплату/звільнення від сплати судового збору учасників бойових дій у разі захисту ними питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, від того мають вони статус позивача чи відповідача у справі.
З огляду на вказане, висновки суду про необхідність сплати боржником ОСОБА_1 судового збору за подання заяви про скасування судового наказу та повернення без розгляду його заяви є помилковими.
Згідно ч.1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
За таких обставин, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись ст. 259, 367, 374, 379 ЦПК України, апеляційний суд, 

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області 17 червня 2026 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.
Повне судове рішення складене 26 серпня 2026 року.

Головуючий

Судді