| Справа № 632/1411/26
| провадження № 1-кп/632/166/26

У Х В А Л А

08 вересня 2026 року місто Златопіль 

Златопільський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого - ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду у режимі відеоконференції кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 366-2 КК України,

В С Т А Н О В И В:

06 липня 2026 року до суду надійшов обвинувальний акт щодо ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 366-2 КК України. 

Прокурор доповів про можливість призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта, оскільки це процесуальне рішення складене відповідно до вимог КПК України, підстав для повернення обвинувального акта прокурору не має, кримінальне провадження підсудне Златопільському міськрайонному суду Харківської області, підстав для закриття провадження, його зупинення не встановлено, угода з обвинуваченим не укладалась. Таким чином, немає процесуальних перешкод для призначення судового розгляду в цьому кримінальному провадженні. 

У свою чергу обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник – адвокат ОСОБА_5 проти призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта заперечували.

При цьому захисник заявив клопотання про повернення обвинувального акта прокурору. 
В обґрунтування зазначеного клопотання вказав, що обвинувальний акт у поданій редакції не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, зокрема він не враховує прямої дії ч. 9 ст. 46 Закону України «Про запобігання корупції» та не пояснює, які саме відомості щодо ТОВ «Ліхачовський ХІМ-АГРО» залишилися юридично незазначеними. За наявності відомостей про товариство в іншому розділі декларації прокурор зобов`язаний був конкретно сформулювати, які саме додаткові відомості він вважає такими, що не були зазначені взагалі, а не лише не продубльовані у розділі 8; які саме реквізити корпоративного права становлять предмет обвинувачення; чому до них, за версією обвинувачення, не застосовується ч. 9 ст. 46 Закону; і яким чином із цього випливає різниця саме у 12000000 грн.
Обвинувальний акт внутрішньо суперечливо визначає предмет другого епізоду. Зокрема в одному формулюванні обвинувачення ототожнено два протилежні за змістом явища: невиконаний або невнесений обов`язок щодо внесення вкладу – як фінансове зобов`язання, та кошти, які вже фактично внесені на рахунок товариства.
З обвинувального акта неможливо встановити, що саме прокурор вважає недостовірною інформацією: не зазначення невнесеного залишку вкладу у розділі 13 декларації чи не зазначення фактично здійснених платежів, які за своєю правовою природою можуть стосуватися іншого розділу декларації. 
Сума 6603200 грн не ідентифікована в обвинувальному акті як розмір фінансового зобов`язання і суперечить наведеним самим прокурором вихідним даним.
У обвинувальному акті номінальна вартість корпоративних прав визначена у сумі 12000000 грн, а фактично внесені кошти — у сумі 6603200 грн. Навіть виходячи виключно з цих цифр, арифметичний залишок невнесеного вкладу становить 5396800 грн.
При цьому обвинувальний акт не містить іншого розрахунку, не пояснює, чому саме 6603200 грн названо фінансовим зобов`язанням, і не наводить фактичних обставин, які дозволяли б зрозуміти логіку такого визначення.
Отже, сторона захисту не може визначити, від якої конкретно суми та від якого конкретно обов`язку необхідно захищатися: від 6603200 грн як нібито невнесеного зобов`язання, від 5396800 грн як арифметичного залишку невнесеного вкладу, чи від фактично здійснених платежів у сумі 6603200 грн.
Обвинувальний акт не містить дати та змісту одноосібного рішення ОСОБА_4 , яким було встановлено або збільшено статутний капітал; не визначає дату виникнення конкретного обов`язку щодо внесення вкладу; не зазначає строк, до якого вклад мав бути внесений; не визначає розмір невнесеної частини вкладу станом на 31.12.2024; не розкриває дат, сум і призначення окремих платежів, із яких сформовано цифру 6603200 грн; не пояснює, які з цих платежів були здійснені саме у звітному 2024 році; не вказує конкретне поле чи набір відомостей декларації, у якому, за версією сторони обвинувачення, мала бути відображена відповідна сума.
Нормативне обґрунтування обвинувального акта є внутрішньо неузгодженим і містить посилання на акти, які не діяли на момент інкримінованого діяння.
Загальна сума 18603200 грн не має чіткої фактичної та правової структури.
Виклад обвинувачення не відповідає вимогам конкретності, установленим ст. 291 КПК України, що реально обмежує право на захист.
З огляду на викладене захисник вважає, що обвинувальний акт не відповідає вимогам кримінального процесуального закону, зокрема ст. 291 КПК України, у зв`язку із чим судовий розгляд на його підставі призначений бути не може, а обвинувальний акт повинен бути повернутий прокурору для усунення недоліків. 

Обвинувачений підтримав клопотання захисника та просив його задовольнити. 

Прокурор проти задоволення клопотання заперечував пославшись на його незаконність та необґрунтованість, наголосив, що зміст обвинувального акта повністю відповідає вимогам ч. 2 - ч. 4 ст. 291 КПК України, зокрема у ньому зазначені виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Заслухавши думку учасників судового провадження та дослідивши обвинувальний акт, суд дійшов таких висновків.

За змістом ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: 1) затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468 – 475 КПК України; 2) закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених п. п. 5-8, 10 ч. 1 або ч. 2 статті 284 КПК України; 3) повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України; 4) направити обвинувальний акт до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження; 5) призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта; 6) доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. При цьому обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей які повинен містити акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.

Підстави для повернення обвинувального акта прокурору, як вже зазначалося вище, визначені п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, яким передбачено, що суд має право прийняти рішення повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу. Таким чином, вказаною нормою закону визначено виключний перелік підстав для повернення обвинувального акта прокурору, а саме невідповідність обвинувального акта вимогам закону.

Так, ст. 109, 291 КПК України викладено вичерпні вимоги до змісту обвинувального акта та його додатків. Повернення обвинувального акта прокурору зі стадії підготовчого провадження в суді першої інстанції допускається лише у разі порушення прокурором чи слідчим цих вимог.

Отже, суд може повернути прокурору обвинувальний акт виключно з підстав його невідповідності вимогам ст. 291 КПК України, для чого є необхідність встановлення невідповідності такого акту положенням цієї статті. При цьому повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Доводи захисника стосуються фактичних обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення й підлягають перевірці та оцінці судом під час судового розгляду по суті, а не на стадії підготовчого провадження.

Таким чином, посилання сторони захисту на необхідність повернення обвинувального акта прокурору з наведених вище підстав є необґрунтованим, оскільки зазначені обставини не можуть бути підставою для повернення обвинувального акта та не є перешкодою для призначення судового розгляду.

У той же час обвинувальний акт з долученим до нього реєстром матеріалів досудового розслідування відповідає вимогам ст. 109, 291 КПК України.

Дане кримінальне провадження згідно ст. 32 КПК України підлягає розгляду за територіальною підсудністю Златопільським міськрайонним судом Харківської області.

Угода між стороною захисту та стороною обвинувачення під час досудового розслідування не укладалась.

Цивільний позов у провадженні не заявлявся. Клопотань від учасників судового провадження про вжиття або скасування заходів забезпечення кримінального провадження, розгляд справи у закритому судовому засіданні тощо, не надходило.

Підстав для закриття провадження, його зупинення не встановлено.

За таких обставин суд вважає, що є достатні підстави для призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта.

Разом із цим, відповідно до ч. 5 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд у випадках, передбачених КПК України, за власною ініціативою або за клопотанням обвинуваченого, його захисника чи законного представника, чи за клопотанням прокурора і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини вирішує питання щодо складання досудової доповіді, про що постановляє ухвалу із зазначенням строку підготовки такої доповіді.

За змістом частин 1, 2 ст. 314-1 КПК України з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого, а також прийняття судового рішення про міру покарання представник уповноваженого органу з питань пробації складає досудову доповідь за ухвалою суду. 
Досудова доповідь складається щодо особи, окрім іншого, обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину. 

ОСОБА_4 висунуто обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 366-2 КК України, яке є нетяжким злочином. 

Відтак, відповідно до п. 6 ч. 3 ст. 314 КПК України, суд вважає за необхідне доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь.

Суд, під час підготовки до судового розгляду визначивши дату та місце його проведення, з`ясувавши необхідність проведення судового розгляду у відкритому судовому засіданні, питання про склад осіб, які братимуть у ньому участь, вчинивши всі необхідні дії, завершив підготовку до судового розгляду. 

На підставі викладеного та керуючись статтями ст. 314-317 КПК України, 

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання захисника про повернення обвинувального акта прокурору – відмовити. 

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта щодо ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 366-2 КК України, у відкритому судовому засіданні, суддею одноособово, на 11 годину 00 хв. 18 вересня 2026 року, в приміщенні Златопільського міськрайонного суду Харківської області за адресою: Харківська область, Лозівський район, місто Златопіль, вулиця Соборна, 18.

Викликати в судове засідання осіб, які братимуть участь у судовому розгляді. 

Роз`яснити учасникам провадження право на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження на підставі їх письмових клопотань.

Доручити представнику персоналу органу пробації підготувати у строк до 18 вересня 2026 року досудову доповідь щодо обвинуваченого ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає. 

Суддя: | ОСОБА_1