Справа № 950/2088/26
Номер провадження 3/950/871/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 вересня 2026 року м.Лебедин
Суддя Лебединського районного суду Сумської області Бакланов Р. В., 
розглянувши матеріали, які надійшли від ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Мукачево Закарпатської області, громадянина України, неодруженого, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, солдата військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , за частиною третьою статті 172-11 КУпАП,
ВСТАНОВИВ:
26 червня 2026 року солдат ОСОБА_1 , проходячи військову службу за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 на посаді оператора безпілотних літальних апаратів 3 відділення безпілотних авіаційних комплексів взводу безпілотних авіаційних комплексів 6 аеромобільної роти НОМЕР_3 аеромобільного батальйону, без дозволу командування та без поважних причин самовільно залишив місце служби в районі населеного пункту АДРЕСА_2 .
Відсутність ОСОБА_1 виявлено 26 червня 2026 року о 10 годині 10 хвилин під час перевірки наявності особового складу. Проведені пошукові заходи результату не дали. У період відсутності ОСОБА_1 обов`язків військової служби не виконував, проводив час на власний розсуд, про причини відсутності командування не повідомляв. Зброя та спорядження перебували при ньому.
27 червня 2026 року близько 10 години ОСОБА_1 самостійно повернувся зі зброєю та спорядженням до тимчасового розташування підрозділу військової частини НОМЕР_1 . Отже, тривалість його самовільної відсутності не перевищувала трьох діб.
ОСОБА_1 подав письмову заяву від 27 червня 2026 року, в якій просив розглянути справу без його участі у зв`язку з проходженням військової служби та виконанням завдань щодо оборони України. Факт вчинення правопорушення не заперечував, вину визнав повністю, просив суворо не карати та зазначив, що надалі намагатиметься не допускати подібних порушень.
Враховуючи заявлене клопотання про розгляд справи без особистої участі та те, що стаття 268 КУпАП не встановлює обов`язкової присутності особи під час розгляду справи за частиною третьою статті 172-11 КУпАП, суд вважає можливим розглянути справу за наявними матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків.
Відповідно до статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Стаття 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України передбачає, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Військовослужбовець не вправі самостійно припиняти виконання цих обов`язків та залишати місце служби без дозволу уповноваженого командира.
Частиною третьою статті 172-11 КУпАП передбачено відповідальність за самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем, крім військовослужбовця строкової служби, а також за нез`явлення його вчасно без поважних причин на військову службу у визначених цією нормою випадках тривалістю до трьох діб.
Відповідно до статей 251, 252 КУпАП обставини правопорушення встановлюються на підставі фактичних даних, які містяться у передбачених законом джерелах доказів. Суд оцінює їх за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Винуватість ОСОБА_1 підтверджується протоколом про військове адміністративне правопорушення серії ЧНС № 32 від 27 червня 2026 року, складеним уповноваженою посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 . У протоколі наведено відомості про особу правопорушника, місце служби, обставини виявлення відсутності 26 червня 2026 року та самостійного повернення 27 червня 2026 року.
У власноручних поясненнях, викладених у протоколі, ОСОБА_1 підтвердив, що був відсутній у зоні виконання завдань військової частини НОМЕР_1 у період із 26 до 27 червня 2026 року. Свою вину визнав повністю та зазначив, що щиро розкаюється. Ці пояснення узгоджуються з його окремою заявою до суду та іншими матеріалами справи.
Свідок ОСОБА_3 у письмових поясненнях повідомив, що 26 червня 2026 року під час перевірки особового складу військової частини НОМЕР_1 у населеному пункті ОСОБА_4 виявив відсутність солдата ОСОБА_1 , який залишив місце дислокації зі зброєю та спорядженням. Також свідок підтвердив повернення ОСОБА_1 27 червня 2026 року. Його пояснення стосуються безпосередньо встановлених ним обставин відсутності та наступного повернення військовослужбовця.
Свідок ОСОБА_5 у письмових поясненнях також підтвердив виявлення відсутності ОСОБА_1 26 червня 2026 року та повернення останнього наступного дня. Зміст цих пояснень узгоджується з поясненнями ОСОБА_3 , протоколом і власноручними поясненнями ОСОБА_1 .
Доповіддю військової частини НОМЕР_1 від 26 червня 2026 року № 1709/10263 підтверджується виявлення факту самовільного залишення ОСОБА_1 місця служби та проведення заходів щодо встановлення його місцезнаходження.
Доповідь військової частини НОМЕР_1 від 27 червня 2026 року № 1709/10352 підтверджує повернення ОСОБА_1 до тимчасового розташування підрозділу зі зброєю. Цей документ має значення для визначення моменту припинення самовільної відсутності та її тривалості.
Витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 26 квітня 2026 року № 119 підтверджує проходження ОСОБА_1 військової служби у зазначеній військовій частині та покладення на нього службових обов`язків. Відомості про його подальшу посаду оператора безпілотних літальних апаратів містяться у службовій характеристиці, доповідях та протоколі.
Копія паспорта підтверджує особу ОСОБА_1 , дату його народження та громадянство України.
У медичній характеристиці зазначено, що під час проходження служби ОСОБА_1 на диспансерному обліку не перебував, за амбулаторною допомогою до медичного пункту не звертався, на стаціонарному лікуванні не перебував. Цей документ не містить відомостей про лікування чи інші медичні обставини, які перешкоджали б перебуванню ОСОБА_1 за місцем служби у зазначений період. Сам ОСОБА_1 поважних причин відсутності не навів.
Службова характеристика містить негативну оцінку дисциплінованості та ставлення ОСОБА_1 до виконання службових обов`язків. Суд враховує її при визначенні стягнення як відомості про особу, проте не використовує як самостійний доказ вчинення конкретного правопорушення.
Рапорт ОСОБА_1 про відмову від послуг адвоката засвідчує, що його поінформовано про можливість отримання безоплатної правничої допомоги. У ньому також зазначено про відсутність скарг на застосування фізичної сили або психологічного тиску. Водночас цей документ сам по собі не доводить обставин самовільної відсутності.
Суд враховує наявність неточностей в оформленні матеріалів. Зокрема, опис додатків містить відомості про інших осіб та іншу статтю КУпАП, хоча фактично долучені документи стосуються ОСОБА_1 . В одному з речень протоколу зазначена дата 08 червня 2026 року, яка не узгоджується з визначеним у цьому ж протоколі періодом правопорушення та іншими доказами. У бланку пояснень ОСОБА_5 надруковано 2025 рік, тоді як їх зміст стосується подій 26–27 червня 2026 року.
Зазначені неточності суд оцінює в сукупності з фактичним змістом документів. Послідовні відомості про відсутність ОСОБА_1 саме з 26 до 27 червня 2026 року містяться у протоколі, його власноручних поясненнях, поясненнях свідків та зареєстрованих доповідях військової частини. Тому наведені недоліки оформлення не змінюють установленого періоду відсутності та не спростовують сукупності доказів.
Враховуючи викладене, судом встановлено, що ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем за призовом під час мобілізації, без дозволу командування самовільно залишив місце служби та був відсутній до свого повернення 27 червня 2026 року, тобто не більше трьох діб. Його дії суд кваліфікує за частиною третьою статті 172-11 КУпАП.
Накладаючи адміністративне стягнення, суд відповідно до статей 23, 33 КУпАП враховує характер правопорушення, особу ОСОБА_1 , ступінь його вини, відомості про матеріальне становище та проходження військової служби, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Щире розкаяння ОСОБА_1 суд визнає обставиною, що пом`якшує відповідальність. Також враховує самостійне повернення до місця служби наступного дня, повне визнання вини та відсутність завданої матеріальної шкоди. Обставин, що обтяжують відповідальність, судом не встановлено.
Попри негативну службову характеристику, сукупність установлених обставин дає підстави для застосування штрафу в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією частини третьої статті 172-11 КУпАП, а саме 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 грн. Суд вважає такий захід достатнім для досягнення мети адміністративного стягнення та запобігання новим правопорушенням.
Відповідно до пункту 12 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» військовослужбовці звільняються від сплати судового збору у справах, пов`язаних із виконанням військового обов`язку та під час виконання службових обов`язків. Оскільки це провадження стосується дотримання ОСОБА_1 порядку проходження військової служби та виконання військового обов`язку, суд застосовує зазначену пільгу. Судовий збір стягненню не підлягає.
Керуючись статтями 23, 33, 34, частиною третьою статті 172-11, статтями 251, 252, 268, 280, 283, 284 КУпАП, суддя
ПОСТАНОВИВ:
Визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 172-11 КУпАП.
Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок.
Штраф сплатити за такими реквізитами: отримувач коштів: ГУК Сум.обл/Лебединська МТГ/21081100; код отримувача за ЄДРПОУ: 37970404; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); МФО: 899998; рахунок отримувача (IBAN): UA098999980314020542000018554; код класифікації доходів бюджету: 21081100.
Судовий збір із ОСОБА_1 не стягувати на підставі пункту 12 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».
Роз`яснити, що відповідно до статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніше ніж через п`ятнадцять днів із дня вручення постанови, а в разі її оскарження не пізніше ніж через п`ятнадцять днів із дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати штрафу в зазначений строк постанова направляється для примусового виконання до органу державної виконавчої служби. Відповідно до частини другої статті 308 КУпАП у порядку примусового виконання стягується подвійний розмір штрафу, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, та витрати на облік зазначеного правопорушення.
Копію постанови надіслати ОСОБА_1 .
Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом десяти днів із дня її винесення.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано, а в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо постанову не скасовано.
Строк звернення постанови до виконання становить три місяці з дня її винесення з урахуванням положень статті 303 КУпАП.

Суддя:       Роман БАКЛАНОВ