КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 вересня 2026 року Київ справа № 640/29680/20
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Войтовича І.І., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві визнати протиправними дії, зобов`язання вчинити дії,
в с т а н о в и в:
До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві , в якому просить суд:
1. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"
2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах з 22.10.2020 року за Списком № 2 відповідно до ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою через Веб-портал Пенсійного фонду від 22.10.2020 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2.
28.10.2020 листом № 2600-0303-8/153251 відповідач повідомив позивача, що для призначення пенсії за віком немає підстав, оскільки позивач не досяг віку 60 років.
Зазначає, що відмова в призначенні пенсії є протиправною та такою, що порушує його права та інтереси.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 грудня 2020 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Відповідно до Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" від 13.12.2022 №2825-ІХ ліквідовано Окружний адміністративний суд міста Києва; утворено Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві; визначено територіальну юрисдикцію Київського міського окружного адміністративного суду, яка поширюється на місто Київ.
На виконання положень п. 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" від 13 грудня 2022 року № 2825-ІХ, дана справа надіслана до Київського окружного адміністративного суду за належністю.
13.10.2025 вказані матеріали адміністративного позову отримані Київським окружним адміністративним судом та протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 13.10.2025 справа розподілена судді Войтович І.І.
03.11.2025, ухвалою Київського окружного адміністративного суду справу прийнято до провадження, визначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 30 липня 2026 року витребувано додаткові докази у сторін.
Відповідачем подано відзив на позовну заяву, у якому він просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначено, що позивачу відмовлено у призначенні пенсії оскільки заява надана раніше встановленого терміну та оскільки не надано до управління заяви та обов`язкових документів для призначення пенсії по Списку № 2, а саме пільгової довідки про характер умов праці. 
Розглянувши позовну заяву, відзив на позов, дослідивши докази та оцінивши їх у сукупності, суд встановив таке.
ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою через Веб-портал Пенсійного фонду від 22.10.2020 про призначення пенсії за віком.
Згідно розписки-повідомлення, надано відповідачем заява ОСОБА_1 прийнята 22.10.2020 і зареєстрована за № 14708, перелік документів, доданих до заяви: 
Обов`язкові документи:
- довідка із СПОВ про заробітну плату з 01.07.2000 по день звернення;
- довідка про присвоєння ідентифікаційного номера;
- заява про призначення/перерахунок пенсії; 
- паспорт;
- трудова книжка або документ про стаж
Інші документи:
- анкета опитування
- військовий квиток;
- диплом (свідоцтво, атестат ) про навчання;
- довідка про заробітну плату за період страхового стажу до 01.07.2000;
- підпис пенсіонера;
- фото пенсіонера.
28.10.2020 листом № 2600-0303-8/153251 відповідач повідомив позивача, що для призначення пенсії за віком немає підстав, оскільки позивач не досяг віку 60 років.
Відповідно до наданих до заяви документів про стаж (ідентифікаційних код, трудова книжка, диплом, військовий квиток) загальний страховий стаж враховано повністю та складає 41 рік 3 місяці 26 днів.
Позивач, вважаючи протиправними дії відповідача, звернувся з адміністративним позовом до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.
Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних приватних закладів для догляду непрацездатними.
За приписами п. 6 ч.1 ст. 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058) та Законом України від 05.11.1991 № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон № 1788).
Згідно з ч.1 ст.4 Закону № 1058-ІV законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, Законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.
Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону № 1058-ІV виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.
Згідно із п.1 ч.1 ст.8 Закону № 1058-ІV, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Частиною 1 статті 9 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Статтею 114 Закону № 1058-IV врегульовані питання щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.
Згідно із статтею 2 Закону № 1788-XII за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.
Стаття 13 Закону № 1788-XII визначає пенсії за віком на пільгових умовах.
Необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці (з 21.08.1992), яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.
Відповідно до частини 1 статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
На підставі вищевказаної норми Закону України "Про пенсійне забезпечення" постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Пунктом 1 цього Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами, зокрема й уточнюючих довідок.
Пунктом 20 Порядку № 637 передбачено, що в уточнюючій у довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
З метою забезпечення соціального захисту працівників зайнятих на роботах за Списками № 1 та № 2 наказом Мінпраці від 18.11.2005 № 383 затверджено Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Порядок № 383).
За нормами п. 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 (приклади у додатках 1, 2).
При цьому, пунктом 10 Порядку № 383 передбачено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати, з поміж інших документів, трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку № 637.
Зі змісту зазначених норм вбачається, що підтвердження пільгового стажу для призначення пільгової пенсії здійснюється на підставі даних трудової книжки, а за їх відсутності, на підставі даних уточнюючої довідки, виданої підприємством, на якому працювала особа.
Приписами пункту 3 Порядку № 637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Таким чином, для призначення пенсії за віком на пільгових умовах особа має звернутися до відповідного територіального підрозділу пенсійного органу із заявою про призначення такого виду пенсії та надати встановлений перелік документів.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затверджено постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1) (далі - Порядок № 22-1).
Пунктом 1.1 Порядку № 22-1 установлено, що заява про призначення, перерахунок, поновлення, продовження пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4); заява про припинення виплати пенсії у зв`язку з тимчасовим проживанням за кордоном (додаток 9) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).
Форма заявив про призначення/перерахунок є додатком 1 до Порядку № 22-1.
При цьому форма заяви містить графу "вид пенсії".
Відповідно до ч. 1 ст. 44 Закону № 1058-IV, призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.
Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.
Таким чином, для призначення пенсії за віком на пільгових умовах особа має звернутися до відповідно територіального підрозділу пенсійного органу із заявою про призначення такого виду пенсії та надати встановлений перелік документів.
Як установлено за результатами дослідження матеріалів справи, позивач до пенсійного органу звернувся із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Враховуючи те, що позивач подав заяву про призначення йому пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", відповідач надав оцінку саме наявності права у позивача на призначення такого виду пенсії.
За приписами частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу, зокрема з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року не менше 29 років.
Таким чином, для призначення пенсії за вказаною нормою, особа має досягнути 60 років та мати необхідний страховий стаж не менше 29 років.
Судом встановлено, що вік позивача на час звернення до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком становив 58 років.
За таких обставин, оскільки, на час звернення позивача до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком він недосяг необхідного пенсійного віку (60 років), а тому права на призначення пенсії за віком у позивача відсутнє.
Отже, враховуючи, що позивачем не надавались разом із заявою про призначення пенсії за віком документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, а в заяві про призначення пенсії позивачем ініційоване питання про призначення пенсії за віком, зважаючи на недосягнення позивачем пенсійного віку, установленого статтею 26 Закону № 1058-IV, ГУ ПФУ в м. Києві відмовляючи позивачу у призначенні пенсії за віком діяв правомірно і підстави для визнання дій протиправними відсутні.
Суд також відхиляє доводи позивача про подання ним органу Пенсійного фонду документів, які підтверджують наявність у нього права на пенсію за віком на пільгових умовах, адже у додатках до заяви про призначення пенсії позивачем не вказано такі документи.
В позовній заяві позивач просить зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію віком на пільгових умовах за Списком № 2.
З матеріалів справи не вбачається та судом не встановлено, що позивач звертався із заявою до пенсійного органу про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 та рішенням відповідача йому було відмовлено у призначенні такої пенсії.
Питання щодо наявності у позивача права на отримання пенсії за віком на пільгових умовах пенсійним органом не розглядалось, оскільки позивач із такою заявою не звертався.
З огляду на встановлені обставини, спір між сторонами у контексті заявлених вимог відсутній.
Водночас, суд звертає увагу позивача на наявність у нього права звернутись до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2.
Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, у тому числі й рішення органу місцевого самоврядування, що є предметом цього спору.
Положеннями частини першої статті 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Отже, завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав, свобод чи інтересів особи, що звернулася до суду з позовом, у публічно-правових відносинах.
Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в своєму Рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначив, що особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.
Це означає, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.
Суд зазначає, що таке порушення має бути реальним, обґрунтованим, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражені прав чи інтереси особи позивача з боку відповідача, яка стверджує про їх порушення.
Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.
Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 12 червня 2018 року у справі № 826/4406/16, а також підтверджена у Постанові Верховного Суду від 15 серпня 2019 року у справі № 1340/4630/18.
Отже, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та враховуючи докази, наявні у матеріалах справи, суд дійшов висновку що відповідач, відмовляючи позивачу у призначенні пенсії за віком, діяв правомірно. Відтак, в задоволенні позову слід відмовити.
Відповідно до статті 139 КАС України судовий збір не підлягає відшкодуванню, оскільки в задоволенні позову було відмовлено.
Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
в и р і ш и в:
У задоволенні адміністративного позову відмовити.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Войтович І. І.