ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2026 року 
м. Київ
cправа № 907/875/24 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Баранець О. М. - головуючий, Кролевець О. А., Мамалуй О. О.,
за участю секретаря судового засідання Долгополової Ю. А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Індіан Ісатекс Солар"
на постанову Західного апеляційного господарського суду
у складі колегії суддів: Галушко Н.А., Зварич О.В., Панової І.Ю.
від 09.06.2026
у справі за позовом Державного підприємства "Гарантований Покупець" (правонаступник АТ "Гарантований покупець")
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Індіан Ісатекс Солар", 
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго", 
про стягнення 5 622 330,15 грн,
за участю представників:
від позивача: Франюк А.В.,
від відповідача: Селівакін І.О.,
від третьої особи: не з`явилися.
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
У жовтні 2024 року Державне підприємство «Гарантований Покупець» звернулося до Господарського суду Закарпатської області з позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Індіан Ісатекс Солар» 5 622 330,15 грн зайво сплачених коштів за придбану електричну енергію за період з липня 2022 року до березня 2023 року за договором № 1691/01/20 від 24 липня 2020 року з урахуванням додаткових угод.
Позовні вимоги мотивовані порушенням відповідачем умов договору №1691/01/20 від 24.07.2020, яке полягає у неповерненні надлишково сплачених коштів - переплати за куплену позивачем за період з липня 2022 року по березень 2023 року включно електричну енергію у зв`язку із здійсненим ПрАТ «Національна енергетична компанія «Укренерго» коригуванням сертифікованих даних комерційного обліку електричної енергії щодо фактичного відпуску та споживання електричної енергії в означений період, що за підрахунками позивача становить 5 622 330,15 грн.
Короткий виклад обставин справи, встановлених судами попередніх інстанцій
24 липня 2020 року між Державним підприємством «Гарантований покупець» (правонаступник АТ «Гарантований покупець»), як Гарантованим покупцем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Індіан Ісатекс Солар», як продавцем за «зеленим» тарифом укладено Договір №1691/01/20 (надалі - Договір), за умовами п. 1.1. якого продавець за «зеленим» тарифом зобов`язується продавати, а Гарантований покупець зобов`язується купувати всю відпущену електричну енергію, вироблену Продавцем за «зеленим» тарифом, та здійснювати її оплату відповідно до умов Договору та законодавства України, у тому числі Порядку купівлі гарантованим покупцем електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел, затвердженого постановою НКРЕКП від 26 квітня 2019 року №641 (далі - Порядок), або Порядку продажу та обліку електричної енергії, виробленої споживачами, а також розрахунків за неї, затвердженого постановою НКРЕКП від 13 грудня 2019 року № 2804 (далі - Порядок продажу електричної енергії споживачами).
Згідно з пунктом 2.1. Договору сторони визнають свої зобов`язання згідно з Законом України «Про ринок електричної енергії», «Про альтернативні джерела енергії», Порядком № 641, Порядком продажу електричної енергії споживачами, Правилами ринку, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 №307, Правилами ринку «на добу наперед» та внутрішньодобового ринку, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 №308, та керуються їх положеннями та положеннями законодавства України при виконані цього Договору.
Відповідно до пунктів 2.3., 2.4., 2.5. Договору Продавець за «зеленим» тарифом зобов`язується продавати, а Гарантований покупець зобов`язується купувати всю відпущену електричну енергію в точках комерційного обліку електричної енергії генеруючих одиниць продавця за «зеленим» тарифом за встановленим йому «зеленим» тарифом з урахуванням надбавки до тарифу.
Продавець за «зеленим» тарифом продає Гарантованому покупцеві електричну енергію відповідно до Порядку №641, якщо продавець є виробником за «зеленим» тарифом, або Порядку продажу електричної енергії споживачами, у разі якщо продавець є споживачем за «зеленим» тарифом, за тарифами, величини яких для кожної генеруючої одиниці за «зеленим» тарифом встановлені регулятором, у національній валюті України.
Вартість електричної енергії, купленої Гарантованим покупцем у Продавця за «зеленим» тарифом у розрахунковому місяці, визначається відповідно до глави 10 Порядку №641 або глави 6 Порядку продажу електричної енергії споживачами на підставі тарифів, встановлених НКРЕКП для кожної генеруючої одиниці.
У пункті 3.1 Договору сторони узгодили, що обсяг фактично проданої та купленої електричної енергії визначається відповідно до положень глави 8 Порядку №641 або глави 5 Порядку продажу електричної енергії споживачами на підставі даних обліку, наданих гарантованому покупцю адміністратором комерційного обліку відповідно до глави 7 Порядку № 641 або глави 4 Порядку продажу електричної енергії споживачами.
Розрахунок за куплену Гарантованим покупцем електроенергію здійснюється грошовими коштами, що перераховуються на поточний рахунок Продавця за «зеленим» тарифом, з урахуванням ПДВ (п. 3.2. Договору).
Відповідно до пункту 7.4 Договору, якщо Продавець за «зеленим» тарифом є суб`єктом господарювання, який має ліцензію на провадження господарської діяльності з виробництва електричної енергії та регулятором уже встановлено йому «зелений» тариф і Продавець за «зеленим» тарифом має укладений з оператором системи передачі договір про врегулювання небалансів, цей Договір набирає чинності з дати його підписання та діє на строк дії «зеленого» тарифу (до 01 січня 2030 року).
В подальшому між сторонами було укладено ряд додаткових угод до вищезазначеного договору, а саме: додаткові угоди від 02.11.2020 за № 2043/01/20, від 02.11.2020 за № 2044/01/20, від 11.02.2021 за № 381/01/21 та від 23.05.2023 за № 1615/07/23.
11.02.2021 між Гарантованим покупцем та Продавцем за «зеленим» тарифом укладено Додаткову угоду № 381/01/01, якою сторони дійшли згоди про внесення змін до п.п. 1.2., 2.6., 3.3., 3.4., 4.2., 4.5., 4.6., 7.3., 7.5., 7.10.-7.14. Договору.
Пунктом 3.3 Договору, у редакції Додаткової угоди від 11.02.2021, встановлено, що оплата товарної продукції, купленої Гарантованим покупцем у продавців за «зеленим» тарифом у розрахунковому місяці, оплата продавцем за «зеленим» тарифом частки відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії Гарантованого покупця, формування актів купівлі-продажу електричної енергії та актів приймання-передачі частки відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії Гарантованого покупця здійснюються згідно з главою 10 Порядку або главою 6 Порядку продажу електричної енергії споживачами.
Пунктом 3.4 Договору, у редакції Додаткової угоди від 11.02.2021, встановлено, що у випадку здійснення Гарантованим покупцем оплати за перші 10 та 20 днів розрахункового місяця за вироблену електричну енергію Продавцем за «зеленим» тарифом понад фактичну вартість проданої за розрахунковий період (місяць) електричної енергії продавець за «зеленим» тарифом повертає на рахунок Гарантованого покупця надлишково сплачені кошти протягом чотирьох робочих днів з дня отримання продавцем підписаного акта купівлі-продажу (акта коригування купівлі-продажу) за відповідний розрахунковий період.
На виконання умов Договору Гарантований покупець, з урахуванням наданих адміністратором комерційного обліку (далі - АКО) сертифікованих даних комерційного обліку електричної енергії щодо фактичного відпуску та споживання електричної енергії за період з липня 2022 року по березень 2023 року включно здійснював перерахування коштів ТОВ «Індіан Ісатекс Солар» за електричну енергію.
Зокрема, ДП «Гарантований покупець» (правонаступник АТ «Гарантований покупець») на підставі Договору в цей період здійснив сплату грошових коштів за придбану електроенергію в загальній сумі 5 622 330,15 грн, що підтверджується долученими до позовної заяви платіжними інструкціями.
Відповідно до підписаних сторонами актів купівлі-продажу електроенергії за Договором в період з липня 2022 року по березень 2023 року, з урахуванням наданих адміністратором комерційного обліку (далі - АКО) сертифікованих даних комерційного обліку електричної енергії щодо фактичного відпуску та споживання електричної енергії в цей період, вбачається, що зазначеними в Договорі об`єктами генерації електроенергії відповідачем передано, а позивачем прийнято електроенергію загальним обсягом 1 607 405 кВт/год на суму 10 222 854,13 грн, зокрема:
- відповідно до акта купівлі-продажу електроенергії за липень 2022 року загальний обсяг електроенергії (по трьох об`єктах електрогенерації) становить 351 779 кВт/год вартістю 1 967 274,81 грн;
- відповідно до акта купівлі-продажу електроенергії за серпень 2022 року загальний обсяг електроенергії (по двох об`єктах електрогенерації) становить 167 690 кВт/год вартістю 937 782,85 грн;
- відповідно до акта купівлі-продажу електроенергії за вересень 2022 року загальний обсяг електроенергії (по двох об`єктах електрогенерації) становить 92 845 кВт/год вартістю 519 222,66 грн;
- відповідно до акта купівлі-продажу електроенергії за жовтень 2022 року загальний обсяг електроенергії (по трьох об`єктах електрогенерації) становить 248 823 кВт/год вартістю 1 643 336,58 грн;
- відповідно до акта купівлі-продажу електроенергії за листопад 2022 року загальний обсяг електроенергії (по трьох об`єктах електрогенерації) становить 117 472 кВт/год вартістю 775 836,78 грн;
- відповідно до акта купівлі-продажу електроенергії за грудень 2022 року загальний обсяг електроенергії (по трьох об`єктах електрогенерації) становить 83 616 кВт/год вартістю 552 236,85 грн;
- відповідно до акта купівлі-продажу електроенергії за січень 2023 року загальний обсяг електроенергії (по трьох об`єктах електрогенерації) становить 122 336 кВт/год вартістю 858 798,72 грн;
- відповідно до акта купівлі-продажу електроенергії за лютий 2023 року загальний обсяг електроенергії (по трьох об`єктах електрогенерації) становить 143 989 кВт/год вартістю 1 010 802,78 грн;
- відповідно до акта купівлі-продажу електроенергії за березень 2023 року загальний обсяг електроенергії (по трьох об`єктах електрогенерації) становить 278 855 кВт/год вартістю 1 957 562,10 грн.
Означені обсяги електроенергії на час підписання сторонами актів купівлі-продажу електроенергії підтверджувалися наданими адміністратором комерційного обліку сертифікованими даними комерційного обліку електричної енергії щодо фактичного відпуску та споживання електричної енергії в цей період (MMS 1).
Листом від 05.06.2023 вих. №01/27376, адресованим ДП «Гарантований покупець» (правонаступник АТ «Гарантований покупець»), ПрАТ «Національна енергетична компанія «Укренерго», як адміністратор комерційного обліку, повідомило про надходження листів від АТ «Херсонобленерго» від 01.06.2023 за №01-001280 та Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» (далі - ПАТ «Запоріжжяобленерго») від 30.05.2023 №007-63/3069 щодо надання переліку об`єктів виробників, які не здійснюють синхронну роботу з ОЕС України.
Листом від 30.05.2023 №007-63/3069 ПАТ «Запоріжжяобленерго» навело перелік виробників, розташованих на тимчасово непідконтрольній території, що приєднані до електричної мережі та працюють несинхронно з ОЕС України. Зокрема в цьому переліку (додаток до листа від 30.05.2023 №007-63/3069) вказано про несинхронну роботу з липня 2022 року об`єктів генерації ТОВ «Індіан Ісатекс Солар», ЕІС-код підприємства 62X334640237036Y, ЕІС коди W 62W254452032795R, 62W361789346453E, 62W4184454899764, ЕІС коди ZV-типу 62ZV33247G14640Y, 62ZV29045G982019, 62ZV32725G24816A.
Листом від 13.06.2023 вих. №01/28760 НЕК «Укренерго», в доповнення до листа від 05.06.2023 №01/27376, надало ДП «Гарантований покупець» (правонаступник АТ «Гарантований покупець») лист ПАТ «Запоріжжяобленерго» щодо переліку об`єктів виробників, які не здійснюють синхронну роботу з ОЕС України, та оновлений перелік ресурсних об`єктів генерації, які не здійснюють синхронну роботу з ОЕС України. Зокрема у цьому переліку вказано про несинхронну роботу з липня 2022 року означених трьох об`єктів генерації ТОВ «Індіан Ісатекс Солар», ЕІС-код підприємства 62X334640237036Y.
Листом від 05.07.2023 за №01/32699, адресованим ДП «Гарантований покупець» (правонаступник АТ «Гарантований покупець»), НЕК «Укренерго» повідомило, що відповідно до рішення наради під головуванням НКРЕКП щодо сертифікації даних комерційного обліку по електроустановках, що приєднані до елементів систем передачі/розподілу, які працюють (працювали) несинхронно з ОЕС України (пункт 1 протоколу від 03.07.2023 №48-п), АКО сертифікує та передає дані комерційного обліку для проведення розрахунків між учасниками ринку за умови наявності перевіреної інформації, яка підтверджує роботу відповідних електроустановок у синхронному з ОЕС України режимі.
На виконання протоколу від 03.07.2023 №48-п, АКО 05.07.2023 на електронну адресу dzdre@gpee.com.ua надано сертифіковані дані комерційного обліку щодо відпуску/споживання генеруючих одиниць, що входять в балансуючу групу гарантованого покупця за квітень та червень 2023 року з КЕП уповноваженого представника.
НЕК «Укренерго» у листі-відповіді від 27.01.2025 за №01/52266 на адвокатський запит представника відповідача адвоката Селівакіна І.О. від 20.01.2025 № 20-01/2025 повідомило, що за результатами спільної наради представників ОСП, ДП «Гарантований покупець» (правонаступник АТ «Гарантований покупець») та Міненерго під головуванням НКРЕКП, що зафіксована Протоколом від 03.07.2023 №48-п Регулятором було надано роз`яснення щодо сертифікації даних комерційного обліку по електроустановках, що приєднані до елементів систем передачі/розподілу, які працюють (працювали) несинхронно з ОЕС України для подальшого врахування в роботі. Відповідно до зазначеного роз`яснення Регулятора АКО сертифікує та передає дані комерційного обліку для проведення розрахунків між учасниками ринку за умови наявності перевіреної інформації, яка підтверджує роботу відповідних електроустановок у синхронному з ОЕС України режимі. Інформація щодо синхронності роботи конкретних електроустановок надається відповідними операторами систем.
Також у цьому листі адміністратор комерційного обліку, з посиланням на лист ПАТ «Запоріжжяобленерго» від 30.05.2023 №007-63/3069, зазначив перелік виробників, які працюють несинхронно з ОЕС України, зокрема й з липня 2022 року ТОВ «Індіан Ісатекс Солар», та заначив, що у зв`язку з наданням ППКО ненульових даних комерційного обліку по об`єктах генерації, які не здійснюють синхронну роботу з ОЕС України, керуючись п.1.1.2 Правил ринку, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №308 зі змінами, та враховуючи Протокол, значення сертифікованих даних комерційного обліку для кожної ТКО по зазначеним ПАТ «Запоріжжяобленерго» об`єктам генерації визначатимуться АКО на рівні 0 кВт*год., про що АКО повідомив ПАТ «Запоріжжяобленерго»:
- листом № 01/29013 від 14.06.2023 за період з 01.06.2023 по 10.06.2023;
- листом № 01/29765 від 19.06.2023 за період з 01.04.2023 по 31.05.2023, з 11.06.2023 по 14.06.2023;
- листом № 01/43416 від 04.09.2023 за період 01.07.2022 по 31.03.2023.
Окрім того, НЕК «Укренерго» у листі-відповіді від 27.01.2025 за №01/52266 з посиланням на лист № 01/29765 від 19.06.2023 зазначив, що в подальшому дані комерційного обліку, що надаватимуться до ПК Датахаб за об`єктами електроенергетики, що не працюють синхронно з ОЕС України, не передаватимуться до системи MMS та повідомив, що сертифіковані дані комерційного обліку на рівні 0 кВт*год. завантажені в MMS:
- за період з 01.06.2023 по 10.06.2023 (версія 1) - 15.06.2023;
- за період з 11.06.2023 по 14.06.2023 (версія 1) - 19.06.2023;
- за період з 01.04.2023 по 30.04.2023 (версія 2) - 19.06.2023;
- за період з 01.05.2023 по 31.05.2023 (версія 2) - 20.06.2023;
- за період 01.07.2022 по 31.03.2023 (версія 3) - 01.09.2023.
Факт завантаження в означені періоди нових сертифікованих даних комерційного обліку по ТОВ «Індіан Ісатекс Солар» за липень 2022 року - червень 2023 року на рівні 0 кВт*год підтверджується долученими до листа НЕК «Укренерго» від 27.01.2025 за №01/52266 та до позовної заяви скріншотами з MMS та не оспорюється сторонами у справі.
Постановою НКРЕКП від 19.04.2024 №759 «Про внесення зміни до постанови НКРЕКП від 25 лютого 2022 року № 332» викладено в новій редакції підпункт 5 пункту 1 постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 25 лютого 2022 року № 332 «Про забезпечення стабільного функціонування ринку електричної енергії, у тому числі фінансового стану учасників ринку електричної енергії на період дії в Україні воєнного стану», відповідно до якого:
- у разі неможливості реалізації оператором мережі свого права доступу до вузлів обліку та засобів комерційного обліку електричної енергії (далі - ЗКО) електроустановок на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях, відповідно до переліку, затвердженого Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України, та які працюють (працювали) несинхронно (асинхронно) з ОЕС України, для проведення періодичного та позачергового контрольного огляду, технічної перевірки вузлів обліку та ЗКО, схем їх підключення та зчитування інформації, відповідно до підпункту 3 пункту 2.5.2 глави 2.5 розділу II Кодексу комерційного обліку електричної енергії, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14 березня 2018 року № 311 (далі - ККОЕЕ), адміністратору комерційного обліку слід керуватись положеннями, зокрема, підпункту 6 пункту 9.2.1 глави 9.2, а також пункту 9.9.4 глави 9.9, пункту 9.13.1 глави 9.13 та пунктів 9.14.1 та 9.14.3 глави 9.14 розділу IX ККОЕЕ та під час визначення значень сертифікованих даних комерційного обліку, тимчасово, до отримання доступу до вузлів обліку та ЗКО відповідних електроустановок, визначати такі дані на рівні нуля та забезпечити передачу таких даних адміністратору розрахунків та учасникам ринку електричної енергії.
З урахуванням викладеного, беручи до уваги зміну сертифікованих даних комерційного обліку за період з липня 2022 року до березня 2023 року, позивач протягом квітня-травня 2024 року (а саме 26.04.2024, 29.04.2024, 01.05.2024, 03.05.2024, 10.05.2024, 20.05.2024 та 21.05.2024) надіслав на зазначену в п. 17 Додаткової угоди №381/01/21 від 11.02.2021 до Договору електронну адресу (реквізит) Продавця за «зеленим» тарифом:
- акт коригування від 16.05.2024 до акта купівлі-продажу електроенергії за липень 2022 року;
- акт коригування від 17.05.2024 до акта купівлі-продажу електроенергії за серпень 2022 року;
- акт коригування від 30.04.2024 до акта купівлі-продажу електроенергії за вересень 2022 року;
- акт коригування від 06.05.2024 до акта купівлі-продажу електроенергії за жовтень 2022 року;
- акт коригування від 06.05.2024 до акта купівлі-продажу електроенергії за листопад 2022 року;
- акт коригування від 29.04.2024 до акта купівлі-продажу електроенергії за грудень 2022 року;
- акт коригування від 22.04.2024 до акта купівлі-продажу електроенергії за січень 2023 року;
- акт коригування від 22.04.2024 до акта купівлі-продажу електроенергії за лютий 2023 року;
- акт коригування від 30.04.2024 до акта купівлі-продажу електроенергії за березень 2023 року.
Відповідно до змісту цих Актів коригування Гарантованим покупцем скориговано загальний обсяг поставленої Продавцем за «зеленим» тарифом у період з липня 2022 року до березня 2023 року електроенергії на загальний обсяг 1 607 405 кВт/год на суму 10 222 854,13 грн.
Листом від 13.06.2024 за №41/3358 Гарантований покупець звернувся до Продавця за «зеленим» тарифом з вимогою про повернення переплат (авансових платежів) на загальну суму 5 622 330,15 грн відповідно до пункту 3.4 Договору. Вказаний лист залишився без відповіді та задоволення відповідача. 
З урахуванням викладеного, з посиланням на положення п. 3.4 Договору, якими визначено обов`язок Продавця за «зеленим» тарифом повернути на рахунок Гарантованого покупця надлишково сплачені кошти у випадку здійснення Гарантованим покупцем оплати за перші 10 та 20 днів розрахункового місяця за вироблену електричну енергію Продавцем за «зеленим» тарифом понад фактичну вартість проданої за розрахунковий період (місяць) електричної енергії позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 5 622 330,15 грн.
Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та постанови суду апеляційної інстанції
Господарський суд Закарпатської області рішенням від 27 лютого 2025 року у задоволенні позову відмовив повністю.
Рішення суду мотивоване тим, що матеріали справи не містять доказів того, що третьою особою у справі - ПрАТ «НЕК «Укренерго» як АКО надсилалися у спірний період відповідачу або його ППКО зауваження чи запити щодо роботи об`єкта генерації Продавця за «зеленим» тарифом на окупованій території, чи в будь-якій формі висловлювався сумнів у правильності даних комерційного обліку, а відтак дані, на підставі яких були здійснені розрахунки, були підтверджені ППКО та АКО, та, відповідно, були належною підставою для оплати Гарантованим покупцем. 
Надаючи правову оцінку щодо наявності/відсутності у АКО правових підстав для фактичного анулювання валідованих та сертифікованих даних комерційного обліку, суд врахував, що в контексті наявності підстав для зміни попередньо сертифікованих даних обсягів електроенергії позивач та третя особа посилаються на: протокол НКРЕКП від 03.07.2023 №48-П, листи НЕК «Укренерго» від 05.06.2023 за №01/27376, від 13.06.2023 за №01/28760 з долученим до них, зокрема, листом ПАТ «Запоріжжяобленерго» від 30.05.2023 за №007-63/3069, постанову НКРЕКП від 19.04.2024 №759 «Про внесення зміни до постанови НКРЕКП від 25 лютого 2022 року № 332».
На думку суду, рішення НКРЕКП, яке є обов`язковим до виконання, оформлюється виключно у формі постанов та розпоряджень з дотриманням процедури прийняття таких рішень, тоді як протоколи наради НКРЕКП не є рішенням Регулятора, обов`язковим до виконання суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, а відтак, протокол наради від 03.07.2023 №48-П не може бути підставою для анулювання даних комерційного обліку.
Позивачем не доведено, а судом не встановлено існування на час виникнення спірних правовідносин будь-яких рішень Регулятора (НКРЕКП), інших уповноважених осіб у сфері енергетики чи ПрАТ «НЕК «Укренерго», як АКО, які б визначали перелік територій/зон/систем, які працюють несинхронно з об`єднаною енергетичною системою України, а сам лист ПАТ «Запоріжжяобленерго» не може слугувати підставою для такого висновку.
Зміна АКО сертифікованих даних можлива виключно відповідно до процедури врегулювання суперечок, а не АКО самостійно, а сам ККО не передбачає інших процедур зміни сертифікованих даних комерційного обліку, а відтак, суд вважає, що проведені НЕК «Укренерго» коригування сертифікованих даних комерційного обліку за період з 01.07.2022 по 31.03.2023 (версія MMS 3) є такими, що вчинені без належних на те правових підстав та не можуть самі по собі ні спростовувати факт продажу Продавцем за «зеленим» тарифом Гарантованому покупцю електроенергії в спірний період, що підтверджено Актами купівлі-продажу, сертифікованими даними MMS 1 в період з 01.07.2022 по 31.03.2023, ні доводити обсяг такої електроенергії.
Західний апеляційний господарський суд постановою від 09.06.2026 рішення Господарського суду Закарпатської області від 27.02.2025 у справі №907/875/24 скасував. Прийняв нове рішення, яким позовні вимоги Державного підприємства "Гарантований Покупець"(правонаступник АТ «Гарантований покупець») задовольнив. Стягнув з Товариства з обмеженою відповідальністю "Індіан Ісатекс Солар" на користь Акціонерного товариства "Гарантований Покупець 5 622 330,15 грн заборгованості та 84 334, 95 грн судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції, 126 502, 43 грн судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.
Суд апеляційної інстанції своє рішення мотивував тим, що ДП «Гарантований покупець» на підставі Договору в означений період здійснив сплату відповідачеві грошових коштів за придбану електроенергію в загальній сумі 5 622 330,15 грн.
Відповідно до підписаних між сторонами актів купівлі-продажу електроенергії за Договором в період з липня 2022 року по березень 2023 року з урахуванням наданих адміністратором комерційного обліку (далі - АКО) сертифікованих даних комерційного обліку електричної енергії щодо фактичного відпуску та споживання електричної енергії в цей період вбачається, що зазначеними в Договорі об`єктами генерації електроенергії відповідачем передано, а позивачем прийнято електроенергію загальним обсягом 1 607 405 кВт/год на суму 10 222 854,13 грн.
Вищевказані обсяги електроенергії на час підписання сторонами актів купівлі-продажу електроенергії підтверджувалися наданими адміністратором комерційного обліку сертифікованими даними комерційного обліку електричної енергії щодо фактичного відпуску та споживання електричної енергії в цей період (MMS 1).
Однак, Відповідач має генеруючі одиниці, які знаходяться на тимчасово окупованій території України.
Так, у листі-відповіді від 27.01.2025 за №01/52266 з посиланням на лист ПАТ «Запоріжжяобленерго» від 30.05.2023 №007-63/3069 НЕК «Укренерго» зазначив про перелік виробників електроенергії, які працюють несинхронно з ОЕС України, зокрема з липня 2022 року ТОВ «Індіан Ісатекс Солар». У зв`язку з наданням ППКО ненульових даних комерційного обліку по об`єктах генерації, які не здійснюють синхронну роботу з ОЕС України, керуючись п.1.1.2 Правил ринку, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №308 зі змінами, та враховуючи Протокол, значення сертифікованих даних комерційного обліку для кожної ТКО по зазначеним ПАТ «Запоріжжяобленерго» об`єктам генерації визначатимуться АКО на рівні 0 кВт*год., про що АКО повідомив ПАТ «Запоріжжяобленерго» відповідними листами.
Окрім того, НЕК «Укренерго» у листі-відповіді від 27.01.2025 за №01/52266 з посиланням на лист № 01/29765 від 19.06.2023 зазначив, що в подальшому дані комерційного обліку, що надаватимуться до ПК Датахаб за об`єктами електроенергетики, що не працюють синхронно з ОЕС України, не передаватимуться до системи MMS та повідомлено, що сертифіковані дані комерційного обліку на рівні 0 кВт*год. завантажені в MMS.
Факт завантаження в означені періоди нових сертифікованих даних комерційного обліку по ТОВ «Індіан Ісатекс Солар» за липень 2022 року - червень 2023 року на рівні 0 кВт*год підтверджується долученими до листа НЕК «Укренерго» від 27.01.2025 за №01/52266 та до позовної заяви скріншотами з MMS та не оспорюється сторонами у справі.
Уточнені дані комерційного обліку підлягають врахуванню при визначенні остаточних обсягів виробленої та відпущеної електричної енергії, що, у свою чергу, може зумовлювати необхідність коригування раніше здійснених розрахунків між сторонами відповідних правовідносин.
Короткий зміст вимог касаційної скарги та аргументи учасників справ
Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНДІАН ІСАТЕКС СОЛАР» звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Західного апеляційного господарського суду від 09.06.2026 у справі № 907/875/24, у якій просило її скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.
Касаційна скарга подана на підставі пунктів 1, 2, 3 та 4 частини другої статті 287, пункту 1 частини третьої статті 310 Господарського процесуального кодексу України. 
Пункт 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України скаржником обґрунтовано тим, що суд апеляційної інстанції застосував норми ст. 3 ЦК України, ч. 5 ст. 65 Закону України "Про ринок електричної енергії", п. 10.2 Порядку № 641, пунктів 9.13, 9.14.1 Кодексу комерційного обліку (затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 311, надалі - ККО) без урахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10.04.2019 у справі № 390/34/17 та у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 06.12.2019 у справі № 910/353/19, який стосується застосування принципів добросовісності та venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), згідно з якими поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них. Разом з цим, у цій справі суперечливу поведінку допустила третя особа - НЕК "УКРЕНЕРГО", скоригувавши вже сертифіковані нею раніше дані комерційного обліку, поставленої Скаржником електроенергії у спірний період, на підставі яких Гарантований покупець провів розрахунки зі Скаржником, а також суперечливу поведінку допустив Гарантований покупець, спочатку оплативши Скаржнику вартість поставленої ним у спірний період електричної енергії та підписавши зі Скаржником відповідні Акти купівлі-продажу електричної енергії, а потім вимагаючи від Скаржника повернення сплаченої суми за поставлену електроенергію.
Пункт 2 ч. 2 ст. 287 ГПК України обґрунтований тим, що суд апеляційної інстанції неправильно застосував норми ст. ст. 19, 58 Конституції України, ст. 14 Закону України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг" внаслідок застосування висновків Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, що були викладені у постанові від 20.03.2026 у справі № 916/5633/23, від яких cкаржник просить відступити.
Пункт 3 ч. 2 ст. 287 ГПК України обґрунтований тим, що суд апеляційної інстанції порушив п. 1.5.1. Правил ринку, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 307 у сукупності з п. 6 ст. 3 Цивільного кодексу України та визнаною в Україні доктриною заборони суперечливої поведінки (venire contra factum proprium) за умови відсутності висновку Верховного Суду про застосування цих норм права у сукупності.
Пункт 4 ч. 2 ст. 287 ГПК України обґрунтований тим, що суд апеляційної інстанції не дослідив зібрані у справі докази, а саме лист ПАТ «ЗАПОРІЖЖЯОБЛЕНЕРГО» від 30.05.2023 № 007-63/3069, у якому прямо підтверджено, що установки cкаржника приєднано до ОЕС України (до електричних мереж ПАТ «ЗАПОРІЖЖЯОБЛЕНЕРГО»), отже відпуск електричної енергії Скаржником в електричні мережі системи розподілу оператора системи розподілу фізично відбувається, належні Скаржнику об`єкти електрогенерації та їх ТКО не зупиняли своєї роботи у період, за який стягується нібито існуюча заборгованість.
Також касаційна скарга відповідача містить клопотання про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду з підстав передбачених частиною 3 статті 302 ГПК України для відступлення від висновків щодо застосування норм права, раніше викладених у постанові Об`єднаної палати КГС ВС від 20.03.2026 у справі № 916/5633/23. 
У судовому засіданні Верховного Суду представник відповідача заявив, що відмовляється від клопотання про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду та просить передати справу на розгляд Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з наведених раніше підстав.
Клопотання відповідача про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду залишено без розгляду. Розгляд клопотання відповідача про передачу цієї справи на розгляд Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду буде здійснено під час вирішення питання щодо обґрунтованості наведених скаржником підстав касаційного оскарження, передбачених пунктом 2 частини 2 статті 287 ГПК України.
Позивач у відзиві на касаційну скаргу просив у задоволенні клопотання відповідача про передачу справи № 907/875/24 на розгляд Великої Палати Верховного Суду відмовити. Касаційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду апеляційної інстанції залишити без змін. У задоволенні клопотання відповідача про передачу цієї справи на розгляд Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду просив відмовити.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції
Відповідно до частини першої статті 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду апеляційної інстанції
Верховний Суд неодноразово зазначав про те, що касаційне провадження у справах залежить виключно від доводів та вимог касаційної скарги, наведених скаржником і які стали підставою для відкриття касаційного провадження.
При цьому самим скаржником у касаційній скарзі з огляду на принцип диспозитивності визначається підстава, вимоги та межі касаційного оскарження, а тому тягар доказування наявності підстав для касаційного оскарження, передбачених, частиною другою статті 287 ГПК України, покладається на скаржника.
Суд, забезпечуючи реалізацію основних засад господарського судочинства, закріплених у частині третій статті 2 ГПК України, зокрема, ураховуючи принцип рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальності сторін, та дотримуючись принципу верховенства права, на підставі встановлених фактичних обставин здійснює перевірку застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.
Відповідач у касаційній скарзі підставою касаційного оскарження рішення місцевого господарського суду та постанови суду апеляційної інстанції визначив пункт 1 частини 2 статті 287 ГПК України.
Зазначив, що суд апеляційної інстанції застосував норми ст. 3 ЦК України, ч. 5 ст. 65 Закону України "Про ринок електричної енергії", п. 10.2 Порядку № 641, пунктів 9.13, 9.14.1 Кодексу комерційного обліку (затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 311, надалі - ККО) без урахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10.04.2019 у справі № 390/34/17 та у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 06.12.2019 у справі № 910/353/19, який стосується застосування принципів добросовісності та venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки). 
Зазначив, що частина п`ята статті 65 Закону України «Про ринок електричної енергії» встановлює, що гарантований покупець оплачує електричну енергію, куплену за «зеленим» тарифом, за фактичний обсяг відпущеної електричної енергії на підставі даних комерційного обліку, отриманих від адміністратора комерційного обліку, у порядку та строки, визначені відповідними договорами.
Отже, законодавець визначив дані адміністратора комерційного обліку як обов`язкову нормативну підставу для визначення фактичного обсягу відпущеної електричної енергії та проведення розрахунків.
Тому Скаржник мав об`єктивні та нормативно обґрунтовані підстави покладатися на сертифіковані НЕК «Укренерго» дані MMS1, складені на їх підставі акти купівлі- продажу та здійснені Гарантованим покупцем платежі.
НЕК «Укренерго», не спростувавши достовірність первинних показань засобів обліку та не встановивши технічної помилки у MMS1, ретроспективно змінило раніше сертифіковані нею дані та визначила обсяг поставленої Скаржником електроенергії на рівні 0 кВт*год.
Таким чином, НЕК «Укренерго» спочатку офіційно підтвердила достовірність даних про фактичний відпуск електроенергії, передала їх для розрахунків і протягом тривалого часу не ставила під сумнів, а згодом зайняла прямо протилежну позицію, за якою електроенергія у тому самому періоді нібито взагалі не відпускалася.
Це є саме тією поведінкою, яку Верховний Суд у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10.04.2019 у справі №390/34/17 та постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 06.12.2019 у справі № 910/353/19 визнав несумісною з принципом добросовісності: особа своїми попередніми діями створює в іншого учасника правовідношення обґрунтоване уявлення про певний юридичний стан, а потім заперечує цей стан на шкоду особі, яка розумно покладалася на попередню поведінку.
У свою чергу Гарантований покупець, пославшись лише на ретроспективно змінені дані MMS3, склав односторонні акти коригування та заявив вимогу про повернення коштів, раніше сплачених за прийняту ним електроенергію.
Отже, Гарантований покупець спочатку визнав факт та обсяг поставки шляхом підписання актів і здійснення оплати, але згодом почав заперечувати майнові наслідки власної попередньої поведінки. Така зміна позиції покладає на Скаржника негативні майнові наслідки у вигляді обов`язку повернути 5 622 330,15 грн за електроенергію, виробництво та відпуск якої раніше були підтверджені і АКО, і самим покупцем.
Суд апеляційної інстанції застосував правову позицію, сформовану у справі №916/5633/23, однак у цій справі Верховний Суд вирішував питання про наявність правового механізму коригування, але не формулював висновку, за яким саме існування такого механізму дозволяє учаснику правовідносин ігнорувати вимоги пункту 6 статті 3 ЦК України або діяти всупереч власній попередній поведінці.
Верховний Суд вважає, наведені скаржником у касаційній скарзі доводи безпідставними, огляду на таке.
Враховуючи критерії подібності правовідносин, визначені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19, правовідносини у справі № 916/5633/23 та у справі № 907/875/24, що розглядається, є подібними, а тому сформовані у ній висновки є обов`язковими для судів попередніх інстанцій.
Так, у справі № 916/5633/23 Верховний Суд у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду зазначив таке.
Відповідно до частини 5 статті 65 Закону України «Про ринок електричної енергії» (у редакції на момент спірних правовідносин) Гарантований покупець здійснює оплату електричної енергії, купленої за «зеленим» тарифом та за аукціонною ціною, за фактичний обсяг відпущеної електричної енергії на об`єктах електроенергетики, що використовують альтернативні джерела енергії (а з використанням гідроенергії - вироблену лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями), на підставі даних комерційного обліку, отриманих від адміністратора комерційного обліку, у порядку та строки, визначені відповідними договорами.
Дані комерційного обліку формуються відповідно до вимог законодавства, що регулює функціонування ринку електричної енергії, зокрема правил комерційного обліку електричної енергії, та надаються адміністратором комерційного обліку учасникам ринку.
Такі дані є підставою для визначення фактичних обсягів виробленої, відпущеної та купленої електричної енергії, а також для проведення фінансових розрахунків між учасниками ринку електричної енергії.
Механізм купівлі Гарантованим покупцем електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел енергії, а також порядок здійснення відповідних розрахунків визначено Порядком № 641.
Відповідно до пункту 10.2 Порядку № 641 у разі необхідності оплати продавцем спожитої електричної енергії гарантований покупець протягом двох робочих днів з дня отримання сертифікованих даних комерційного обліку електричної енергії від адміністратора комерційного обліку здійснює розрахунок відповідної вартості електричної енергії та направляє продавцю акт купівлі-продажу в електронному вигляді, підписаний зі своєї сторони КЕП уповноваженої особи, на електронну адресу.
Згідно з пунктом 10.3 Порядку № 641 за наявності зауважень до акта купівлі-продажу та/або ненадання продавцем акта купівлі-продажу, підписаного зі своєї сторони, остаточний розрахунок за відпущену продавцем електричну енергію здійснюється в розмірі, визначеному в наданому гарантованим покупцем акті купівлі-продажу, з подальшим коригуванням сплачених коштів після врегулювання розбіжностей.
Також Порядком № 641 встановлено, що підставою для формування актів купівлі-продажу електричної енергії та здійснення розрахунків між гарантованим покупцем і виробником є сертифіковані дані комерційного обліку, які надаються адміністратором комерційного обліку.
При цьому зазначений Порядок не містить положень, які б виключали можливість уточнення або коригування таких даних у разі отримання оновленої або уточненої інформації від адміністратора комерційного обліку.
Таким чином, дані комерційного обліку можуть уточнюватися у випадках, коли після їх первинного формування отримано нові або уточнені дані, що впливають на визначення фактичних обсягів електричної енергії.
Такий підхід узгоджується із загальними принципами функціонування ринку електричної енергії, відповідно до яких розрахунки між його учасниками повинні здійснюватися на підставі достовірних та підтверджених даних щодо фактичних обсягів виробництва та споживання електричної енергії.
Використання первинних даних комерційного обліку для здійснення розрахунків саме по собі не виключає можливості їх подальшого уточнення у випадку встановлення їх невідповідності фактичним показникам або у разі отримання оновлених сертифікованих даних комерційного обліку.
У такому випадку уточнені дані комерційного обліку підлягають врахуванню при визначенні остаточних обсягів виробленої та відпущеної електричної енергії, що, у свою чергу, може зумовлювати необхідність коригування раніше здійснених розрахунків між сторонами відповідних правовідносин.
У постанові від 20.03.2026 Об`єднана палата відступила від висновків Верховного Суду, викладених у постанові Верховного Суду від 12.02.2025 у справі № 910/19641/23, зазначивши про те, що протокол НКРЕКП від 03.07.2023 №48-П підлягає застосуванню до спірних відносин як акт рекомендаційного характеру, яким скористався позивач, і яким було передбачено:
1) Адміністратору комерційного обліку сертифікувати та передавати дані комерційного обліку для проведення розрахунків між учасниками ринку за умови наявності перевіреної інформації, яка підтверджує роботу відповідних електроустановок у синхронному з ОЕС України режимі;
2) Для електроустановок, які працюють (працювали) несинхронно з ОЕС України, Адміністратор комерційного обліку має забезпечити збереження відповідних даних комерційного обліку в Датахаб для можливості здійснення подальших розрахунків після деокупації відповідних територій та отримання перевірених даних щодо роботи цих електроустановок.
Лист оператора системи розподілу про те, що об`єкти генерації ВДЕ (за наданим переліком) знаходяться на тимчасово окупованій території, та про втрату електричного зв`язку мереж, що перебувають в зоні відповідальності оператора системи розподілу, з неокупованою територією певної області та суміжними областями на неокупованих територіях, які межують з тимчасово окупованими територіями, є достатнім доказом того, що електроенергія не передавалася в об`єднану систему України, а відтак є достатньою підставою для коригування даних комерційного обліку та встановлення показників "0" поряд із відповідним протоколом НКРЕКП (пункт 63).
Факт подальшого нормативного уточнення певного механізму правового регулювання не може розглядатися як безумовне свідчення відсутності відповідної можливості у попередньому регулюванні, якщо така можливість випливає із змісту правових норм, що діяли на момент спірних відносин (пункт 66).
Постанова НКРЕКП від 19.04.2024 № 759 фактично конкретизувала окремі випадки застосування механізмів комерційного обліку, однак не запровадила принципово нового підходу до визначення або уточнення даних комерційного обліку (пункт 67).
З огляду на викладене, Суд дійшов висновку, що можливість коригування даних комерційного обліку, у тому числі шляхом визначення відповідних обсягів електричної енергії на рівні "0" існувала і до прийняття постанови НКРЕКП від 19.04.2024 № 759. 
У цій справі № 907/875/24 суд апеляційної інстанції встановив, що на виконання умов Договору Гарантований покупець, з урахуванням наданих адміністратором комерційного обліку (далі - АКО) сертифікованих даних комерційного обліку електричної енергії щодо фактичного відпуску та споживання електричної енергії за період з липня 2022 року по березень 2023 року включно здійснив перерахування коштів ТОВ «Індіан Ісатекс Солар» за електричну енергію в загальній сумі 5 622 330,15 грн.
Відповідно до підписаних сторонами актів купівлі-продажу електроенергії за Договором в період з липня 2022 року по березень 2023 року з урахуванням наданих адміністратором комерційного обліку (далі - АКО) сертифікованих даних комерційного обліку електричної енергії щодо фактичного відпуску та споживання електричної енергії в цей період вбачається, що зазначеними в Договорі об`єктами генерації електроенергії відповідачем передано, а позивачем прийнято електроенергію загальним обсягом 1 607 405 кВт/год на суму 10 222 854,13 грн.
Вищевказані обсяги електроенергії на час підписання сторонами актів купівлі-продажу електроенергії підтверджувалися наданими адміністратором комерційного обліку сертифікованими даними комерційного обліку електричної енергії щодо фактичного відпуску та споживання електричної енергії в цей період (MMS 1).
Однак, Відповідач має генеруючі одиниці, які знаходяться на тимчасово окупованій території України.
У листі-відповіді від 27.01.2025 за №01/52266 з посиланням на лист ПАТ «Запоріжжяобленерго» від 30.05.2023 №007-63/3069 НЕК «Укренерго» зазначив про перелік виробників електроенергії, які працюють несинхронно з ОЕС України, зокрема з липня 2022 року ТОВ «Індіан Ісатекс Солар». У зв`язку з наданням ППКО ненульових даних комерційного обліку по об`єктах генерації, які не здійснюють синхронну роботу з ОЕС України, керуючись п.1.1.2 Правил ринку, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №308 зі змінами, та враховуючи Протокол, значення сертифікованих даних комерційного обліку для кожної ТКО по зазначеним ПАТ «Запоріжжяобленерго» об`єктам генерації визначатимуться АКО на рівні 0 кВт*год., про що АКО повідомив ПАТ «Запоріжжяобленерго» відповідними листами.
Окрім того, НЕК «Укренерго» у листі-відповіді від 27.01.2025 за №01/52266 з посиланням на лист № 01/29765 від 19.06.2023 зазначив, що в подальшому дані комерційного обліку, що надаватимуться до ПК Датахаб за об`єктами електроенергетики, що не працюють синхронно з ОЕС України, не передаватимуться до системи MMS та повідомлено, що сертифіковані дані комерційного обліку на рівні 0 кВт*год. завантажені в MMS.
Факт завантаження в спірні періоди нових сертифікованих даних комерційного обліку по ТОВ «Індіан Ісатекс Солар» за липень 2022 року - червень 2023 року на рівні 0 кВт*год підтверджується долученими до листа НЕК «Укренерго» від 27.01.2025 за №01/52266 та до позовної заяви скріншотами з MMS.
Враховуючи встановлені обставини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що дані комерційного обліку можуть уточнюватися у випадках, коли після їх первинного формування отримано нові або уточнені дані, що впливають на визначення фактичних обсягів електричної енергії. Лист оператора системи розподілу про те, що об`єкти генерації ВДЕ (за наданим переліком) знаходяться на тимчасово окупованій території, та про втрату електричного зв`язку мереж, що перебувають в зоні відповідальності оператора системи розподілу, з неокупованою територією певної області та суміжними областями на неокупованих територіях, які межують з тимчасово окупованими територіями, є достатнім доказом того, що електроенергія не передавалася в об`єднану систему України, а відтак є достатньою підставою для коригування даних комерційного обліку та встановлення показників "0" поряд із відповідним протоколом НКРЕКП.
У зв`язку з цим безпідставними є посилання скаржника на порушення судом апеляційної інстанції вимог норми ст. 3 ЦК України, ч. 5 ст. 65 Закону України "Про ринок електричної енергії", п. 10.2 Порядку № 641, пунктів 9.13, 9.14.1 Кодексу комерційного обліку (затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 311). 
Отже, суд апеляційної інстанції у цій справі №907/875/24 вирішив справу у відповідності до висновків про застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 20.03.2026 у справі № 916/5633/23.
Посилання скаржника на неврахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10.04.2019 у справі № 390/34/17 та у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 06.12.2019 у справі № 910/353/19, який стосується застосування загальних принципів добросовісності та venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки) наведеного не спростовує.
Використання первинних даних комерційного обліку для здійснення розрахунків саме по собі не виключає можливості їх подальшого уточнення у випадку встановлення їх невідповідності фактичним показникам або у разі отримання оновлених сертифікованих даних комерційного обліку. Коригування раніше здійснених розрахунків між сторонами відповідних правовідносин за наявності для цього підстав (як то отримання листа оператора системи розподілу про те, що електроустановки продавця працюють несинхронно з ОЕС України) не порушує принципів добросовісності, а також не свідчить про суперечливу поведінку Гарантованого покупця та НЕК «Укренерго». 
Відповідно доводи касаційної скарги відповідача про порушення судом апеляційної інстанції принципів добросовісності та заборони суперечливої поведінки свого підтвердження не знайшли.
Іншою підставою касаційного оскарження відповідачем визначено пункт 2 частини другої статті 287 ГПК України. 
Скаржник вважає, що суд апеляційної інстанції неправильно застосував статті 19, 58 Конституції України, статтю 14 Закону України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг", положення Кодексу комерційного обліку електричної енергії, а також застосував висновки Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладені у постанові від 20.03.2026 у справі № 916/5633/23, від яких необхідно відступити.
Так, на думку Скаржника, у цій справі наявні підстави для відступу від висновків Об`єднаної палати КГС ВС, викладених у постанові від 20.03.2026 у справі № 916/5633/23, у частині:
1) можливості застосування протоколу засідання НКРЕКП № 48-п від 03.07.2023 як підстави для визначення даних комерційного обліку на рівні 0 кВт*год;
2) можливості застосування постанови НКРЕКП від 19.04.2024 № 759 як підстави для визначення даних комерційного обліку за спірний період на рівні 0 кВт*год;
3) наявності у АКО інших правових підстав для визначення сертифікованих даних комерційного обліку за спірний період на рівні 0 кВт*год.
Вважає, що застосування зазначених висновків Об`єднаної палати КГС ВС призвело до того, що суд апеляційної інстанції фактично визнав правомірним визначення НЕК "Укренерго" даних комерційного обліку ТОВ "Індіан Ісатекс Солар" на рівні 0 кВт*год за відсутності належної правової підстави, чинної на момент виникнення спірних правовідносин, та за відсутності рішення Регулятора, ухваленого у передбаченій законом формі.
Зазначає, що протокол НКРЕКП № 48-п від 03.07.2023 не є нормативно-правовим актом, не є актом індивідуальної дії, не створює самостійних правових наслідків для учасників ринку електричної енергії та не може змінювати обсяг їхніх майнових прав і обов`язків.
Визнання протоколу НКРЕКП № 48-п від 03.07.2023 підставою для визначення даних комерційного обліку на рівні 0 кВт*год фактично надає такому протоколу властивості рішення Регулятора, яких він не має відповідно до Закону.
Такий підхід суперечить статті 14 Закону України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг", статті 19 Конституції України та принципу правової визначеності, оскільки допускає зміну правового становища учасника ринку на підставі документа, який за законом не є рішенням Регулятора і не має юридичної сили.
Також зазначає, що Постанова НКРЕКП від 19.04.2024 № 759 не могла бути правовою підставою для визначення даних комерційного обліку на рівні 0 кВт*год за період, коли її ще не існувало.
Інше тлумачення фактично означає надання постанові НКРЕКП № 759 зворотної дії в часі, що суперечить статті 58 Конституції України.
У цьому спорі підлягає застосуванню підхід, викладений у постанові Верховного Суду від 12.02.2025 у справі № 910/19641/23, у якій Верховний Суд обґрунтовано відхилив посилання на постанову НКРЕКП № 759, оскільки цей нормативно-правовий акт був прийнятий майже через рік після здійснення коригування даних комерційного обліку та встановлення показників на рівні 0 кВт*год.
Згідно з пунктом 2 частини 2 статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.
Зі змісту зазначеної норми вбачається, що при касаційному оскарженні судових рішень з підстави, передбаченої пунктом 2 частини 2 статті 287 зазначеного Кодексу, окрім посилання на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, касаційна скарга має містити обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні, із чіткою вказівкою на норму права (абзац, пункт, частина статті), а також зазначенням такого правового висновку, описом правовідносин та змістовного обґрунтування мотивів для такого відступлення. 
Принцип правової визначеності вимагає чіткості, зрозумілості й однозначності правових норм, зокрема їх передбачуваності (прогнозованості) і стабільності. Єдність однакового застосування закону забезпечує правову визначеність та втілюється шляхом однакового застосування судом того самого закону в подібних справах.
Верховний Суд вважає за необхідне звернутися до правових висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2018 у справі № 823/2042/16 та у постановах Верховного Суду від 28.09.2021 у справі № 910/8091/20, від 24.06.2021 у справі № 914/2614/13, де зазначено, що з метою забезпечення єдності та сталості судової практики для відступу від висловлених раніше правових позицій Верховного Суду суд повинен мати ґрунтовні підстави - попередні рішення мають бути помилковими, неефективними чи застосований у цих рішеннях підхід повинен очевидно застаріти внаслідок розвитку в певній сфері суспільних відносин або їх правового регулювання.
Верховний Суд відповідно до частини 1 статті 36 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом. Отже, для відступу від правової позиції, раніше сформованої Верховним Судом, необхідно встановити, що існує об`єктивна необхідність такого відступу саме у конкретній справі.
Верховний Суд звертає увагу, що обґрунтованими підставами для відступу від уже сформованої правової позиції Верховного Суду є, зокрема: 1) зміна законодавства (існують випадки, за яких зміна законодавства не дозволяє суду однозначно дійти висновку, що зміна судової практики можлива без відступу від раніше сформованої правової позиції); 2) ухвалення рішення Конституційним Судом України; 3) нечіткість закону (невідповідності критерію «якість закону»), що призвело до різного тлумаченням судами (палатами, колегіями) норм права; 4) винесення рішення ЄСПЛ, висновки якого мають бути враховані національними судами; 5) зміни у праворозумінні, зумовлені: розширенням сфери застосування певного принципу права; зміною доктринальних підходів до вирішення складних питань у певних сферах суспільно-управлінських відносин; наявністю загрози національній безпеці; змінами у фінансових можливостях держави.
Отже, необхідність відступу від правових позицій Верховного Суду повинна мати тільки важливі підстави, реальне підґрунтя, суд не повинен відступати від попередніх рішень за відсутності вагомої для цього причини, а метою відступу може слугувати виправлення лише тих суперечностей (помилок), що мають фундаментальне значення для правозастосування.
Відступленням від висновку є повна відмова Верховного Суду від свого попереднього висновку на користь іншого або ж конкретизація попереднього висновку із застосуванням відповідних способів тлумачення юридичних норм (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2018 у справі № 823/2042/16).
Водночас скаржник у касаційній скарзі у контексті приписів пункту 2 частини другої статті 287 ГПК України вмотивовано не обґрунтував необхідності відступлення від висновку, викладеного в наведеній ним постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.03.2026 у справі № 916/5633/23, а також не навів вагомих, вмотивованих, обґрунтованих та достатніх аргументів для такого відступлення.
Викладені скаржником в касаційній скарзі доводи зводяться до власного суб`єктивного тлумачення норм права, якими врегульовано спірні правовідносини, та власного переконання, що у подібних правовідносинах правильними є висновки Верховного Суду, які викладені у постанові від 12.02.2025 у справі № 910/19641/23 (від яких відступила Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 20.03.2026 у справі № 916/5633/23) та що саме ці висновки підлягають застосуванню при вирішенні цього спору.
Саме на висновках Верховного Суду, які викладені у постанові від 12.02.2025 у справі № 910/19641/23, ґрунтуються заперечення відповідача висновків суду апеляційної інстанції про те, що Порядок № 641 не містить положень, які б виключали можливість уточнення або коригування таких даних у разі отримання оновленої або уточненої інформації від адміністратора комерційного обліку; дані комерційного обліку можуть уточнюватися у випадках, коли після їх первинного формування отримано нові або уточнені дані, що впливають на визначення фактичних обсягів електричної енергії. Тобто можливість коригування даних комерційного обліку, у тому числі шляхом визначення відповідних обсягів електричної енергії на рівні "0" існувала і до прийняття постанови НКРЕКП від 19.04.2024 № 759, яка уточнила механізм правового регулювання.
А також, заперечення висновків суду апеляційної інстанції про те, що протокол НКРЕКП від 03.07.2023 №48-П правильно врахований позивачем як акт рекомендаційного характеру, при здійсненні коригування даних комерційного обліку за спірний період, враховуючи умови перебування генеруючих одиниць відповідача на тимчасово окупованій території України, що підтверджується матеріалами справи та відповідачем не спростовано.
Верховний Суд відхиляє ці доводи відповідача, адже від висновків Верховного Суду, які викладені у постанові від 12.02.2025 у справі № 910/19641/23, відступив Верховний Суд у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 20.03.2026 у справі № 916/5633/23 і саме ці висновки об`єднаної палати підлягають застосуванню при вирішенні справ у подібних правовідносинах. 
З моменту ухвалення Верховним Судом постанови від 20.03.2026 у справі № 916/5633/23 не відбулося змін у законодавстві та правозастосуванні у справах з подібними правовідносинами. 
Більш того, таке правозастосування послідовно підтримується Верховним Судом. Позиція Верховного Суду у питанні застосування наведених скаржником норм права у подібних правовідносинах, викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.03.2026 у справі № 916/5633/23, є сталою та послідовно підтримується Верховним Судом.
Так, зокрема Верховний Суд у постановах від 17.06.2026 у справі № 908/3546/23, від 17.06.2026 у справі № 922/3736/24, ухвалених у подібних правовідносинах, погодився, що механізм купівлі гарантованим покупцем електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел енергії, а також порядок здійснення відповідних розрахунків визначено Порядком купівлі гарантованим покупцем електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел, затвердженим постановою НКРЕКП від 26.04.2019 № 641.
Зазначений Порядок не містить положень, які б виключали можливість уточнення або коригування таких даних у разі отримання оновленої або уточненої інформації від адміністратора комерційного обліку.
Таким чином, дані комерційного обліку можуть уточнюватися у випадках, коли після їх первинного формування отримано нові або уточнені дані, що впливають на визначення фактичних обсягів електричної енергії. Такий підхід узгоджується із загальними принципами функціонування ринку електричної енергії, відповідно до яких розрахунки між його учасниками повинні здійснюватися на підставі достовірних та підтверджених даних щодо фактичних обсягів виробництва та споживання електричної енергії.
Також у постанові Верховного Суду від 17.06.2026 у справі № 922/3736/24 суд касаційної інстанції зауважив, що питання застосування положень статті 13-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» у правовідносинах, коли учасник ринку електричної енергії в період запровадження воєнного стану знаходиться на тимчасово окупованій території, за умови відсутності окремого рішення органу державної влади щодо територій, тимчасово окупованих, починаючи з 24.02.2022, було предметом розгляду Об`єднаної палати у справі № 908/1162/23.
У постанові від 03.10.2025 у справі № 908/1162/23 Об`єднана палата зазначила про те, що правовий статус тимчасово окупованої території рф у розумінні пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» не залежить від того, чи ухвалив (і якщо ухвалив - то коли саме) той чи інший повноважний орган державної влади України (РНБО, Кабінет Міністрів України чи інший орган в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України) рішення про визнання певної частини території України тимчасово окупованою. Таке рішення повноважного органу державної влади України (зокрема - і Кабінету Міністрів України) для територій, визначених у пункті 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», має не конститутивне, а лише інформативне значення, з публічною достовірністю підтверджуючи конкретну дату, з якої фактична окупація певної частини території України почалася чи припинилася.
Ураховуючи наведене, Об`єднана палата виснувала про відсутність підстав для відступу від висновку, викладеного Верховним Судом у постанові у справі № 910/9680/23 про поширення положень статті 13-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на території, тимчасово окуповані в період воєнного стану, лише з огляду на загальновідомий факт окупації таких територій за відсутності відповідного рішення Кабінету Міністрів України.
У зв`язку з чим доводи касаційної скарги про те, що навіть якщо прийняти, що протокол НКРЕКП № 48-п мав рекомендаційний характер, він не містив індивідуального рішення щодо ТОВ "Індіан Ісатекс Солар", не встановлював факту непоставки електроенергії саме цим виробником і не передбачав анулювання раніше сертифікованих даних комерційного обліку за відповідний розрахунковий період, є безпідставними.
Судом апеляційної інстанції встановлено та відповідачем не спростовано, що зміна сертифікованих даних комерційного обліку за період з липня 2022 року до березня 2023 року, обумовлена обставинами того, що відповідач має генеруючі одиниці, які знаходяться на тимчасово окупованій території України.
З огляду на викладене, наведені скаржником у касаційній скарзі підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом 2 частини 2 статті 287 ГПК України не знайшли свого підтвердження.
Щодо клопотання відповідача про передачу справи на розгляд Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з наведених ним підстав для відступу від висновків Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду, викладених у постанові від 20.03.2026 у справі № 916/5633/23.
Клопотання відповідача обґрунтовано незгодою з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 20.03.2026 у справі № 916/5633/23. Відповідач просить відступити від висновків щодо застосування норм права, викладених у цій постанові, та про застосування правової позиції, що була висловлена Касаційним господарським судом у постанові від 12.02.2025 у справі № 910/19641/23.
Верховний Суд не вбачає підстав для задоволення клопотання відповідача.
Враховуючи ієрархію правових висновків Верховного Суду, висновки, які містяться в судових рішеннях судової палати касаційного суду, мають перевагу над висновками колегії суддів, висновки об`єднаної палати касаційного суду - над висновками палати чи колегії суддів цього суду, а висновки Великої Палати Верховного Суду - над висновками об`єднаної палати, палати й колегії суддів касаційного суду. 
Від висновків Верховного Суду, які викладені у постанові від 12.02.2025 у справі № 910/19641/23, на застосуванні яких при вирішенні цього спору наполягає відповідач, відступив Верховний Суд у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 20.03.2026 у справі № 916/5633/23 і саме ці висновки об`єднаної палати підлягають застосуванню при вирішенні справ у подібних правовідносинах.
З моменту ухвалення Верховним Судом постанови від 20.03.2026 у справі № 916/5633/23 не відбулося змін у законодавстві та правозастосуванні у справах з подібними правовідносинами. 
Позиція Верховного Суду у питанні застосування наведених скаржником норм права у подібних правовідносинах, викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.03.2026 у справі № 916/5633/23, є сталою та послідовно підтримується Верховним Судом.
Відповідачем не надано доказів на підтвердження помилковості цих висновків.
Іншою підставою касаційного оскарження відповідачем визначено пункт 3 частини другої статті 287 ГПК України. 
Згідно з пунктом 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
Зі змісту вказаної норми вбачається, що вона спрямована на формування єдиної правозастосовчої практики шляхом висловлення Верховним Судом висновків щодо питань застосування тих чи інших норм права, які регулюють певну категорію відносин та підлягають застосуванню господарськими судами під час вирішення спору.
Якщо підставою для відкриття касаційного провадження скаржник вважає наявність випадку, передбаченого пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України, він повинен зазначити норму права, єдину практику застосування якої необхідно сформувати, обставини справи, до яких ця норма повинна застосовуватись, який висновок зробили суди попередніх інстанцій з цього питання та обґрунтувати, в чому полягає незгода з ним.
Касаційна скарга відповідача цим вимогам не відповідає. У касаційній скарзі відповідач вказує про відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування пункту 1.5.1 Правил ринку у сукупності з пунктом 6 статті 3 ЦК України. Однак доказів того, що наведені норми підлягали застосуванню при вирішенні спору у цій справі, що судом апеляційної інстанцій у спірних правовідносинах ця норма була застосована та застосована неправильно, відповідачем не надано.
Скаржник у касаційній скарзі зазначає, що суд апеляційної інстанції не дослідив, чи узгоджується поведінка Гарантованого покупця після проведеного коригування з пунктом 1.5.1 Правил ринку та принципом добросовісності. Зазначає, що якби електроенергія, відображена у MMS1, насправді не надходила до ОЕС України, НЕК «Укренерго» як оператор системи передачі та адміністратор розрахунків мала б виявити відповідну розбіжність під час балансування системи або розрахунку небалансів одразу після її виникнення, а не через значний проміжок часу.
Натомість НЕК «Укренерго» спочатку сертифікувала ненульові дані та використовувала їх у розрахунках, а згодом без наведення у постанові апеляційного суду аналізу відповідних небалансів визначила ті самі обсяги на рівні 0 кВт·год.
Якби значні обсяги електричної енергії систематично враховувалися у прогнозах та MMS, але фактично не надходили до ОЕС України, це мало б спричинити відповідні небаланси системи та повинно було бути виявлено НЕК «Укренерго» під час виконання функцій оператора системи передачі й адміністратора розрахунків. Проте апеляційний суд не дослідив, коли саме такі небаланси були виявлені, як вони врегульовувалися та чи були скориговані пов`язані з ними розрахунки.
Тобто доводи касаційної скарги в цій частині виходять за межі предмету спору, який не стосується розрахунку небалансів електричної енергії і покладення відповідальності за небаланси. Також доводи касаційної скарги в цій частині засновані на припущеннях відповідача та поставлені під умову можливого виникнення певних обставин про які він вказує, а також на необхідності оцінки поведінки Гарантованого покупця після проведеного коригування. Отже, наведені скаржником в цій частині доводи, безпосередньо не пов`язані з предметом спору, та зводяться до незгоди з наданою судом апеляційної інстанції оцінкою встановлених у справі обставин. 
У зв`язку з цим касаційна скарга відповідача в частині підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 3 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, є необґрунтованою.
Щодо доводів касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження з підстави, передбаченої пунктом 4 частини 2 статті 287, пунктом 1 частини 3 статті 310 Господарського процесуального кодексу України, а саме: суд не дослідив зібрані у справі докази, то вони не мають значення, з огляду на необґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 цього Кодексу.
Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію "суду права", розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є "судом фактів".
Незгода скаржника з рішеннями судів попередніх інстанцій або з правовою оцінкою та правовими висновками, які містяться в рішеннях, не свідчить про їх незаконність.
З урахуванням цього, визначена скаржником підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 4 частини другої статті 287, у взаємозв`язку із пунктом 1 частини третьої статті 310 ГПК України, є необґрунтованою.
Висновки Верховного Суду
За змістом пункту 1 частини 1 статті 308 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно з частиною першою статті 309 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Верховний Суд, переглянувши оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції в межах наведених у касаційній скарзі доводів, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, вважає, що постанова суду апеляційної інстанції ухвалена із додержанням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для її зміни чи скасування з підстав, викладених у касаційній скарзі немає.
Судові витрати
З огляду на те, що суд відмовляє у задоволенні касаційної скарги відповідача судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, покладаються на скаржника.
Керуючись статями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «ІНДІАН ІСАТЕКС СОЛАР» у задоволенні клопотання про передачу справи № 907/875/24 на розгляд Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.
2. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНДІАН ІСАТЕКС СОЛАР» залишити без задоволення.
3. Постанову Західного апеляційного господарського суду від 09.06.2026 у справі № 907/875/24 залишити без змін.
4. Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий О. Баранець 

Судді О. Кролевець

О. Мамалуй