СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА  
ун. № 759/20268/26 пр. № 3/759/5293/26
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 вересня 2026 року  м. Київ
Суддя Святошинського районного суду міста Києва Дячук С.І., розглянувши справу про адмінправопорушення, матеріали якої надійшли з Святошинського УП ГУНП в м. Києві, стосовно
ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, гр-н України, працює, ІПН відсутній в матеріалах справи, проживає: АДРЕСА_1 , - 
звинуваченого у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП,
В С Т А Н О В И В:
21 липня 2026 року, приблизно о 07 год. 30 хв., ОСОБА_1, перебуваючи за адресою: м. Київ вул. Волкова - Мрії, 17/9, відмовився на вимогу поліцейського пред`явити військово-облікові документи у період дії воєнного стану згідно з ч. 2 ст. 32 Закону України «Про національну поліцію» (далі - Закон), чим вчинив злісну непокору законній вимозі працівників поліції при виконанні ними службових обов`язків.
Справа надійшла до суду 24 липня та була призначена до розгляду на 03 серпня 2026 року.
За клопотанням захисника ОСОБА_1 справа слуханням 03 серпня 2026 року відкладалася, були витребувані відеозаписи з камер поліцейських БК 858360, БК 859053, БК 859752, які надійшли до суду 01 вересня 2026 року, а сама захисник за її клопотанням отримала доступ до системи «Електронний суд».
Захисник ОСОБА_1 не прибула до суду, причини неявки до суду не повідомила, заяв, клопотань не подавала.
ОСОБА_1 в чергове судове засідання також не прибув, хоча був завчасно повідомлений про час і місце слухання справи шляхом направлення електронної судової повістки та шляхом розміщення відповідної інформації на сайті «Судова влада». Зважаючи на те, що судом вжиті всі можливі заходи для забезпечення права ОСОБА_1 предстати перед судом, враховуючи правила ст. ст. 268, 277 КУпАП, у зв`язку з тим, що в справі є достатні дані про обізнаність особи зі своїми правами, про місце і час розгляду справи в суді, наявні письмові пояснення ОСОБА_1 до протоколу, відсутні клопотання, які перешкоджають розгляду справи, суд розглянув дану справу у відсутності ОСОБА_1 та його захисника за наявними у справі доказами, сукупність яких є достатньою для прийняття рішення по суті за поданим до суду протоколом.
ОСОБА_1 у запереченнях до протоколу та своїх письмових поясненнях до нього свою вину не визнав та пояснив, що коли побачив, що за ним женеться поліцейська машина, злякався і почав тікати, коли його наздогнали то збили з ніг та почали бити, права не роз`яснювали, підстав затримання не оголошували, жодних документів не запитували, особу не встановлювали, перехожі викликали швидку допомогу через отримання тілесних ушкоджень голови, шиї, рук та ніг, після чого в КМКЛ № 12 надав поліції документи в присутності захисника.
Не зважаючи на захисну правову позицію, вина ОСОБА_1 у вказаному правопорушенні підтверджується поза розумним сумнівом сукупністю досліджених судом доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості, зокрема узгодженими між собою даними, які містяться в: а) рапорті працівника поліції, за яким ОСОБА_1, особа якого лише згодом була встановлена за посвідченням водія, близько 07 год. 30 хв. 21 липня 2026 року почав тікати від службового автомобіля поліції, через що був переслідуваний та затриманий, на вимогу працівника поліції відмовився надати для ознайомлення свої військово-облікові документи та проїхати до ТЦК для складання адмінматеріалів; б) протоколі про адміністративне затримання ОСОБА_1 з 09 год. 30 хв. до 10 год. 30 хв. 21 липня 2026 року, який був доставлений спочатку до КМКЛ № 12, а потім до ІНФОРМАЦІЯ_2 , що узгоджується з даними про переслідування та фізичне затримання ОСОБА_1, які вказані у рапорті поліцейського, хоча з цього приводу і є розбіжності у часі; в) у протоколі про адмінпорушення ВАД № 881586.
Правові підстави для визнання даних протоколу ВАД № 881586 недопустимим доказом відсутні, оскільки цей документ складено за встановлених у законі спосіб та формі, уповноваженого на такі дії представником влади та в межах своєї службової компетенції.
Що ж стосується даних протоколу затримання про час застосування такого поліцейського примусу, то їх слід уточнити з урахуванням всієї сукупності досліджених доказів, що не ставить під сумнів сам факт затримання ОСОБА_1 та його підстави.
Звертає на себе увагу, що ОСОБА_1 у своїх поясненнях також визнав, що злякався і почав тікати, побачивши поліцейську машину, а коли його наздогнали працівники поліції, то збили з ніг і затримали, лише будучи доставленим в КМКЛ № 12, надав поліції документи щодо своєї особи в присутності адвоката. В цій частині його пояснення узгоджуються з іншими наведеними доказами, їм не суперечать, а тому суд їх також кладе в основу свого рішення як достовірні.
Отже, виходячи з встановлених обставин, які ні ким не оспорювалися, ОСОБА_1, побачивши службовий автомобіль поліції, почав тікати від нього, що стало причиною його затримання працівниками поліції, також він був забезпечений на місці затримання кваліфікованою медичною допомогою, а на момент складання адмінматеріалів присутністю не тільки захисника, а й близького родича (батька), працівники поліції не обмежували його у таких правах.
Вказані дані не тільки не ставлять під сумнів законність дій працівників поліції, навпаки доводять їх бездоганну правомірність.
Щодо підстав для затримання ОСОБА_1, яке з огляду на встановлені обставини справи взагалі передувало вчиненню ним правопорушення, в якому він обвинувачується за даним протоколом ВАД № 881586.
Так, по-перше, поліція відповідно до покладених на неї завдань вправі здійснювати превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень (п. 1 ч. 1 ст. 23 Закону), для чого Закон наділяє поліцейського правом на застосування превентивного поліцейського заходу (ст. 29, ч. 2 ст. 30 Закону).
Згідно з правилами п. 1 ч. 1 ст. 31 та ч. 2 ст. 32 Закону поліція може застосовувати серед іншого такий превентивний захід, як перевірка документів особи, зокрема, у період дії воєнного стану та/або під час мобілізації (крім цільової) поліцейський має право вимагати в особи чоловічої статі віком від 18 до 60 років пред`явлення нею військово-облікового документа разом з документом, що посвідчує особу, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах.
По-друге, ОСОБА_1 чітко усвідомлював, що стосовно нього діють працівники поліції, які переміщалися на службовому автомобілі поліції, проте почав від них тікати, у зв`язку з чим і розпочалося його переслідування працівниками поліції, які навіть не встигли вжити жодних поліцейських заходів щодо нього.
По-третє, згідно з правилами ч. 1 ст. 44 Закону поліцейський може застосовувати фізичну силу, у тому числі спеціальні прийоми боротьби (рукопашного бою), для забезпечення особистої безпеки або/та безпеки інших осіб, припинення правопорушення, затримання особи, яка вчинила правопорушення, якщо застосування інших поліцейських заходів не забезпечує виконання поліцейським повноважень, покладених на нього законом, а за правилами п/п «б» п. 1 ч. 3 ст. 45 Закону кайданки застосовуються під час затримання особи.
За таких обставин, оскільки дії ОСОБА_1, які були спрямовані на втечу від працівників поліції, могли бути обґрунтовано оцінені працівниками поліції як такі, що містять, як мінімум, ознаки адмінпорушення, пов`язаного із вчиненням злісної непокори законній вимозі працівників поліції при виконанні ними службових обов`язків - залишатися на місці для перевірки документів, працівниками поліції було прийнято законне рішення про застосування фізичної сили, а у подальшому і спеціальних засобів (кайданки) задля досягнення виключно легітимної мети - припинення правопорушення та затримання особи, яка вчинила правопорушення, в умовах, коли застосування інших поліцейських заходів не забезпечувало виконання поліцейськими повноважень, покладених на них законом, або було б надмірним.
Факт затримання ОСОБА_1 задокументований відповідним протоколом.
Суд ретельно перевірив і захисну версію подій, про яку повідомив ОСОБА_1, а саме про застосоване неправомірне насильство з боку поліції під час затримання (побиття), які не роз`яснили прав, підстав затримання не оголошували, особу не встановлювали та жодних документів не запитували.
З огляду на суперечливі дані з цього приводу, які містять в адмінматеріалах та у показаннях ОСОБА_1, суд для прийняття рішення зважає на значимість об`єктивних документованих доказів з місця події, оцінка яких може сприяти усуненню всіх сумнівів з цього приводу.
Так, органом поліції за клопотанням захисту на запит суду були надані відеозаписи з камер працівників поліції з такими назвами «ОСОБА_2 21.07.2026», «ОСОБА_3 21.07.2026» та «ОСОБА_4 21.07.2026», які були досліджені в судовому засіданні.
Зокрема, відеозапис «ОСОБА_2 21.07.2026» починається з фіксації з 07 год. 26 хв. 33 сек. 21 липня 2026 року процедури затримання ОСОБА_1 із застосуванням фізичної сили з боку двох працівників поліції (блокування особи в положенні лежачі на землі) поруч із службовим автомобілем поліції, який візуалізується на проїзній частині за декілька десятків метрів. При цьому, ОСОБА_1 відразу здійняв істеричний крик про допомогу, привертаючи увагу випадкових громадян, поводив себе агресивно, пручався діям працівників поліції, намагався вирватися від них, чим із самої початкової стадії подій унеможливлював здійснення працівниками поліції своїх повноважень щодо встановлення своєї особи та перевірки будь-яких документів, тому поліцейськими було прийнято рішення про застосування без попередження спецзасобів - кайданків. Звертає на себе увагу те, що стороннім громадянам, які відреагували на крики ОСОБА_1, він не пояснював такі свої дії, поліція ж, навпаки, пояснювала свої дії, що вказана особа почала тікати, тому і була переслідувана та затримана. На численні прохання поліцейського заспокоїтися, ОСОБА_1 лише посилював свій крик, що знову ж таки тривалий час унеможливлювало спілкування з ним, чинив опір працівникам поліції, які його супроводжують під руки до службового автомобіля, просив його відпустити. Далі на відео фіксується вже втручання в ситуацію сторонніх громадян, які у такий спосіб реагують на крики ОСОБА_1 про допомогу. Працівники поліції, не зважаючи на тривалість цієї події та її підвищену емоційну складову, поводили себе стримано як стосовно ОСОБА_1, лише притримуючи його, так і стосовно громадян, спокійно пояснюючи їм ситуацію, при цьому працівники поліції декілька разів у присутності сторонніх людей намагалися з`ясувати у ОСОБА_1 дані про його особу та чому він тікав, але останній ігнорував такі питання (з 06 хв. 45 сек. запису), а на чергове прохання поліцейського заспокоїтися, знову лише посилив крик, продовжуючи провокувати тим самим сторонніх громадян на конфлікт з поліцією (з 07 хв. 40 сек. запису), з огляду на це ОСОБА_1 із застосуванням фізичної сили було поміщено до службового автомобіля, з якого він вчинив спробу втекти, закликаючи присутніх громадян допомогти йому уникнути затримання (з 09 хв. 05 сек. запису). На далі працівник поліції знову просив затриманого заспокоїтися та пояснив йому, що має бути встановлена його особа, перевірені документи, якщо «проблеми відсутні, то тебе відпустять», на що ОСОБА_1 продовжував кричати, звертаючись до присутніх громадян по допомогу, чим продовжує провокувати конфлікт останніх із поліцією, при цьому постійно стверджував, що «йшов по вулиці та почав тікати, реагуючи на поліцейську машину», просить відпустити його, оскільки «нічого не робив поганого». Тривалий час на відео фіксується спілкування з працівниками поліції сторонніх громадян, яким поліція вкотре вимушена пояснювати свої дії, заспокоюючи присутніх та ухиляючись від конфлікту з ними (з 15 хв. 40 сек. запису).
На далі чітко фіксується, як працівник поліції у присутності сторонніх громадян просить ОСОБА_1 надати документи, що посвідчують його особу, наголошуючи при цьому на ч. 2 ст. 32 Закону України «Про національну поліцію», як підставу для своїх вимог (з 21 хв. 13 сек. запису), на що ОСОБА_1 відповів сперечанням з поліцією, продовжуючи стверджувати, що «я йшов по вулиці, нічого не порушував», тим самим відмовився надати запитувані документи, будучи підбадьореним емоційними викриками сторонніх осіб про те, що поліція не має права зупиняти громадян і перевіряти документи, а також занадто емоційними висловлюваннями та образами на адресу поліцейських. При цьому, працівники поліції на першу вимогу ОСОБА_1 дали йому можливість здійснити телефонний дзвінок, сприяючи цьому (з 22 хв. 09 сек. запису). Далі фіксується, як ОСОБА_1 продовжує провокувати громадян на конфлікт з поліцією, продовжуючи кричати, хоча його навіть ніхто не торкався, оскільки працівники поліції спілкувалися з небайдужими громадянами, пояснюючи свої дії. По прибуттю батька затриманого працівник поліції спокійно пояснив йому ситуацію, що склалася, пояснив свої дії та у присутності батька запропонував ОСОБА_1 сісти до службового автомобіля та проїхати до райвідділу поліції для документування його особи, батько сам просив сина виконати ці вимоги працівників поліції (29 хв. 33 сек. запису), після чого ОСОБА_1 у супроводі батька спокійно направилися до службового автомобіля поліції, проте присутні громадяни вмовили ОСОБА_1 залишатися на місці і дочекатися карети швидкої медичної допомоги, яка згодом прибула на місце події (37 хв. 50 сек. запису). Після надання первинної медичної допомоги в кареті швидкої медичної допомоги лікарі доставили ОСОБА_1 у супроводі поліції до лікарні (59 хв. 45 сек, запису). З 59 хв. 56 сек, запису фіксується перебування ОСОБА_1 в лікарні, де у присутності батька та захисника складалися адмінматеріали, а сам він надав документи про свою особу.
На відеозапису «ОСОБА_3 21.07.2026» з 07 год. 25 хв. 30 сек. 21 липня 2026 року фіксується безпосереднє піше переслідування працівником поліції з окриком «стій» ОСОБА_1, якого двоє працівників поліції, наздогнавши, прижимають до землі та надягають кайданки, далі з іншого ракурсу повністю відтворюються всі події, зафіксовані на відео «ОСОБА_2 21.07.2026», що вказує на відсутність монтажу вказаних відеозаписів. Додатково на відео «ОСОБА_3 21.07.2026» фіксується складання ОСОБА_1 за допомогою захисника письмового пояснення до протоколу (з 01 год. 44 хв. 37 сек. запису), а також ознайомлення працівниками поліції захисника та ОСОБА_1 з протоколами про адмінпорушення та затримання (з 02 год. 11 хв. 40 сек. запису).
На відеозапису «ОСОБА_4 21.07.2026» фіксуються з іншого ракурсу, проте пізніше за часом, ті ж самі зафіксовані на відео «ОСОБА_2 21.07.2026» події, що додатково вказує на відсутність монтажу вказаних відеозаписів. Додатково на відео «ОСОБА_4 21.07.2026» фіксується надання ОСОБА_1 первинної медичної допомоги в кареті швидкої медичної допомоги, яка потім у присутності поліцейського доставляє затриманого до лікарні (з 01 год. 01 хв. 36 сек. запису).
Відеозйомка подій на камеру поліції складається з безперервних відрізків запису, які є послідовними за часом та являють собою закінчені технічно утворені кластери безперервної фіксації подій, носій якої у виді накопичувача поданий органом патрульної поліції на запит суду, а тому є допустимим електронним оригінальним доказом. Заяв про монтаж відеозапису з метою спотворення обставин події з боку сторони захисту не надходило.
Враховуючи викладене, суд констатує, що досліджувані відеозаписи, які безперервно фіксували події затримання ОСОБА_1 та подальші дії її учасників, чітко вказують на: а) явну причину затримання останнього, яка була спровокована втечею останнього, про що останньому було повідомлено поліцейським; б) умови, за яких будь-яке спілкування із затриманим було неможливим через його поведінку, пов`язану із опором діям поліції та істерикою, а численні прохання поліцейського заспокоїтися були останнім проігноровані. Також вказані відеозаписи, які фіксують події з трьох ракурсів, спростовують твердження ОСОБА_1 про його побиття поліцією, оскільки жодних ударів по його тілу з їх боку не зафіксовано, а візуалізовані подряпини на його колінах та ліктях є наслідком власних дій ОСОБА_1, пов`язаних з його падінням під час затримання та подальшим опором діям поліції. Виявилося таким, що не відповідає дійсності і твердження ОСОБА_1 про те, що працівники поліції не встановлювали його особи, не запитували в нього військово-облікових документів, оскільки на відеозаписах зафіксована не тільки такі вимоги, а й наголошення при цьому поліцейського на їх правову підставу - ч. 2 ст. 32 Закону. Всупереч твердженням ОСОБА_1 під час складання адмінматеріалів останньому були роз?яснені його процесуальні права, проте посвідчити цей факт своїм підписом він відмовився. 
Поліцейські заходи, які почергово застосувалися до ОСОБА_1 (затримання із застосуванням фізичної сили та спеціальних засобів, перевірка документів), з огляду на його поведінку, обрані працівниками поліції виключно для виконання повноважень поліції та були: а) законними, оскільки визначені законом; б) необхідними, оскільки інші заходи для досягнення легітимної мети були неефективними або надмірними; в) пропорційними та ефективними, оскільки діями власне поліції була завдана мінімальна шкода затриманому, а самі такі дії забезпечили виконання покладених на поліцію повноважень.
Також, звертає на себе увагу і те, що протягом всієї фіксації подій ОСОБА_1, висловлюючи претензії до дій працівників поліції, жодного разу не заявив стороннім громадянам, які щиро вболівали за нього, про те, що його було побито працівниками поліції.
Досліджені відеозаписи події дали можливість виключити зайвий суб`єктивізм у реконструкції дій як ОСОБА_1, який перед ризиком бути залученим до виконання почесного конституційного обов?язку (ст. 65 Конституції України) виключно через прояв легкодухості влаштував ганебну істерику, так і правомірних дій працівників поліції, які затримували ОСОБА_1 в таких умовах, не піддавшись при цьому на провокації як самого ОСОБА_1 так і занадто емоційних сторонніх громадян.
Та обставина, що ОСОБА_1 окремо не притягнуто до відповідальності за втечу від працівників поліції, вчинення опору працівникам поліції, не спростовує самого факту злісної непокори законній вимозі працівників поліції при виконанні ними службових обов`язків.
Що ж стосується даних протоколу затримання про час застосування такого поліцейського примусу, то їх слід уточнити з урахуванням всієї сукупності досліджених доказів і вважати затримання ОСОБА_1 таким, що фактично тривало з 07 год. 26 хв. до 10 год. 30 хв. 21 липня 2026 року.
За таких обставин суд вважає доведеним те, що ОСОБА_1 вчинив злісну непокору законній вимозі працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків, чим скоїв правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП України. 
При накладенні на ОСОБА_1 стягнення суд, згідно з вимогами ст. 33 КУпАП, враховує характер вчиненого правопорушення, яке було злісним та поєднаним із провокуванням конфлікту сторонніх громадян з працівниками поліції, тим самим наражало на небезпеку як працівників поліції, так і таких громадян. Враховує суд і дані про особу ОСОБА_1, який до адмінвідповідальності притягається вперше. Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, не встановлено. Враховуючи викладене, суд вважає необхідним і достатнім обрати йому стягнення у виді адміністративного арешту на мінімальний строк.
На підставі викладеного і, керуючись ст. ст. 221, 279, 280, 283, 284, 285 КУпАП,
П О С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1  визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП України, за якою накласти на нього стягнення у виді арешту строком на 1 (одну) добу.
Зарахувати ОСОБА_1 у строк відбування адмінарешту строк адмінзатримання в одну добу (21 липня 2026 року), а тому вважати ОСОБА_1 таким, що повністю відбув стягнення у виді арешту.
Стягнути з  ОСОБА_1  судовий збір за ухвалення постанови про накладення адмінстягнення в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму, тобто в сумі 665 грн. 60 грн.
Строк пред`явлення постанови до виконання - три місяці.
Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд міста Києва протягом десяти днів з дня винесення постанови.
СУДДЯ  С.І. ДЯЧУК