ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"19" серпня 2026 р. Справа№ 911/107/26
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Андрієнка В.В.
суддів: Шапрана В.В. 
Буравльова С.І. 

секретар судового засідання - Король Д.А.
учасники справи:
від позивача : Ракоїд М.Ю.; Сажко Г.В.;
від відповідача : Макаревич О.С.;
від третьої особи: не з`явився 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Будвендор"
на рішення Господарського суду Київської області від 20.05.2026 (Повний текст рішення складено і підписано 29.05.2026)
у справі № 911/107/26 (суддя   Бацуца В.М.)
за позовом Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Київській області
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будвендор"
за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Державної аудиторської служби України
про стягнення 1 021 364, 50 грн

УСТАНОВИВ:

Служба відновлення та розвитку інфраструктури у Київській області звернулась в Господарський суд Київської області із позовом до ТОВ "Будвендор" про стягнення 1 021 364, 50 грн безпідставно отриманих коштів.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач набув грошові кошти за виконані роботи всупереч Додатковій угоді № 8 від 30.06.2025 р. до Договору № 7К-23 від 31.08.2023 р. про закупівлю робіт: з капітального ремонту багатоквартирного житлового будинку в м. Ірпінь, Київської області по вул.. Северинівська, 131, який постраждав внаслідок військової агресії російської федерації проти України (в т. ч. проектування) Коригування, та положенням Податкового кодексу України.
Рішенням Господарського суду Київської області від 20.05.2026 по справі № 911/107/26 позов задоволено повністю. 
Не погоджуючись із вищезазначеним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Будвендор" подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 20.05.2026 по справі № 911/107/26 та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги заявник посилається на те, що оскаржуване рішення є необґрунтованим і таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права. Крім того, на думку апелянта, під час розгляду справи судом першої інстанції неповно та неправильно встановлено обставини, які мають значення для справи, неправильно досліджено докази та надано їм невірну оцінку. 
Так, за твердженням апелянта, місцевим господарським судом необґрунтовано було задоволено позовні вимоги. Зокрема апелянт стверджує, що: 
- суд невірно застосував статтю 1212 ЦК України за наявності чинних договірних відносин між сторонами;
- суд помилково надав преюдиційну силу акту ревізії ДАСУ, не дослідивши самостійних доказів; 
- суд не врахував, що ПДВ включався до ціни Договору на момент його підписання та виконання на законних підставах;
- суд не врахував аргументи Відповідача щодо незареєстрованих та податкових накладних та розрахунків коригування;
- відсутні підстави вважати, що правова підстава набуття коштів «відпала».
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.07.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Будвендор" на рішення Господарського суду Київської області від 20.05.2026 у справі № 911/107/26 та призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 19.08.2026.
16.07.2026 через систему «Електронний суд» позивачем було подано відзив на апеляційну скаргу у якому він просив суд рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів установила, що 31.08.2023 між позивачем, який надалі за текстом договору іменується Замовником, та відповідачем, визначеним як Підрядник, було укладено договір № 7к-23 про закупівлю робіт із капітального ремонту багатоквартирного житлового будинку за адресою: Київська область, м. Ірпінь, вул. Северинівська, 131, пошкодженого внаслідок військової агресії російської федерації проти України (у тому числі проєктування), Коригування. За змістом пункту 1.1 цього договору Виконавець зобов`язався власними та/або залученими силами, відповідно до проєктної документації, умов договору й вимог законодавства, виконати роботи: «Капітальний ремонт багатоквартирного житлового будинку в м. Ірпінь Київської області по вул. Северинівська, 131, який постраждав внаслідок військової агресії російської федерації проти України (в т. ч. проектування) Коригування (згідно коду ДК 021:2015:45453000-7 Капітальний ремонт і реставрація)» (далі - Роботи), тоді як Замовник зобов`язався прийняти й оплатити Роботи в порядку та на умовах, визначених цим договором, щодо об`єкта робіт, указаного в пункті 1.2 договору (далі - Договір).
Пунктом 1.2 Договору об`єктом визначено багатоквартирний житловий будинок у м. Ірпінь Київської області на вул. Северинівській, 131; місцем розташування Об`єкта зазначено адресу: Київська область, м. Ірпінь, вул. Северинівська, 131.
На Виконавця покладено обов`язок виконати Роботи у строки, установлені Календарним графіком виконання робіт, який є Додатком № 2 до Договору, та в повному обсязі, передбаченому проєктною і тендерною документацією, забезпечивши після завершення Робіт повну готовність Об`єкта та прийняття його в експлуатацію.
Як передбачено пунктом 3.1 Договору, його ціну визначено на підставі Договірної ціни (Додаток № 1 до Договору) у розмірі 35 557 860,90 грн (тридцять п`ять мільйонів п`ятсот п`ятдесят сім тисяч вісімсот шістдесят гривень 90 копійок), у тому числі ПДВ за ставкою 20 % у сумі 5 926 310,15 грн (п`ять мільйонів дев`ятсот двадцять шість тисяч триста десять гривень 15 копійок).
Додаток № 1 - Договірна ціна - становить невід`ємну частину Договору, при цьому сторони погодили, що Договірна ціна за цим Договором є твердою.
Зі змісту пункту 3.2 Договору вбачається, що Договірна ціна визначається відповідно до Кошторисних норм України (Настанови з визначення вартості будівництва), затверджених наказом Мінрегіону від 01.11.2021 № 281, з урахуванням проєктно-кошторисної документації, тендерної документації, тендерної пропозиції учасника процедури закупівлі та вимог чинного законодавства.
У пункті 3.4 Договору сторони погодили, що до Договірної ціни включено податки, збори та інші передбачені чинним законодавством України обов`язкові платежі до бюджетів.
Підпунктами 12.1.1 і 12.1.2 пункту 12.1 Договору врегульовано порядок приймання та оплати Робіт; зокрема, згідно з підпунктом 12.1.1 Замовник приймає акти приймання виконаних робіт і довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат у міру виконання Робіт, з урахуванням Календарного графіка виконання робіт.
За приписами підпункту 12.1.2 Договору оплата Робіт здійснюється в межах коштів, одержаних на казначейський рахунок Замовника, шляхом їх перерахування на розрахунковий рахунок Виконавця протягом 20 (двадцяти) робочих днів із дати підписання актів приймання виконаних будівельних робіт за формою КБ-2в, довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за формою КБ-3 та/або актів приймання-передачі обладнання. Перерахування коштів здійснюється в національній валюті України.
Відповідно до пункту 12.2 Договору вартість виконаних Робіт, яка підлягає оплаті, визначається з урахуванням фактично виконаних обсягів за всіма складовими вартості Робіт, розрахованими в Договірній ціні та підтвердженими належними документами.
Умовами пунктів 13.1 і 13.2 Договору встановлено, що Підрядник виконує, а Замовник приймає Роботи згідно з Календарним графіком виконання робіт (Додаток № 2 до Договору) та відповідно до інших умов Договору. Після закінчення Робіт Підрядник зобов`язаний письмово повідомити про це Замовника (пункт 13.1).
Пункт 13.2 Договору зобов`язує Підрядника в міру виконання Робіт, але не пізніше 15 (п`ятнадцяти) робочих днів після завершення строку їх виконання, визначеного Календарним графіком виконання робіт, передати Замовнику Акт приймання виконаних будівельних робіт за формою КБ-2в та Довідку про вартість виконаних будівельних робіт і витрати за формою КБ-3. Складання всіх необхідних актів та довідок є обов`язком Виконавця.
Зміна або доповнення умов Договору, як визначено його пунктом 18.1, може здійснюватися за ініціативою будь-якої зі Сторін шляхом укладення додаткової угоди, підписаної уповноваженими представниками Сторін; така угода є невід`ємною частиною Договору.
За положеннями пункту 19.1 Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання Сторонами, діє до 31.08.2024, а в частині виконання зобов`язань Сторін - до їх повного виконання.
Під час укладення Договору позивач і відповідач одночасно підписали такі додатки: Додаток № 1 «Договірна ціна на Капітальний ремонт багатоквартирного житлового будинку в м. Ірпінь Київської області вул. Северинівська, буд. 131, який постраждав внаслідок військової агресії російської федерації проти України (в т. ч. проектування) Коригування, що здійснюється в 2023 році»; Додаток № 2 «Календарний графік виконання робіт по об`єкту: «Капітальний ремонт багатоквартирного житлового будинку в м. Ірпінь Київської області вул. Северинівська, буд. 131, який постраждав внаслідок військової агресії російської федерації проти України (в т. ч. проектування) Коригування»; Додаток № 3 «Протокол погодження договірної ціни на весь період будівництва»; Додаток № 3-23 «Протокол погодження договірної ціни на 2023 рік».
Надалі до договору № 7к-23 від 31.08.2023 про закупівлю робіт із капітального ремонту багатоквартирного житлового будинку в м. Ірпінь Київської області на вул. Северинівській, 131, який постраждав унаслідок військової агресії російської федерації проти України (у тому числі проєктування), Коригування, позивач і відповідач послідовно уклали: 31.08.2023 - Додаткову угоду № 1; 14.09.2023 - Додаткову угоду № 2; 19.12.2023 - Додаткову угоду № 3; 12.02.2024 - Додаткову угоду № 4; 01.04.2024 - Додаткову угоду № 4.1.
Додатковою угодою № 5, підписаною сторонами 03.05.2024 до договору № 7к-23 від 31.08.2023 про закупівлю робіт із капітального ремонту багатоквартирного житлового будинку в м. Ірпінь Київської області на вул. Северинівській, 131, який постраждав унаслідок військової агресії російської федерації проти України (у тому числі проєктування), Коригування, у пункті 1 погоджено викласти в новій редакції Додаток № 2 до Договору - Календарний графік виконання робіт, Додаток № 3 до Договору - Протокол погодження Договірної ціни за весь період будівництва та Додаток № 3-24 до Договору - Протокол погодження Договірної ціни на 2024 рік.
Згодом, 28.12.2024, між позивачем і відповідачем укладено Додаткову угоду № 6 до договору № 7к-23 від 31.08.2023 про закупівлю робіт із капітального ремонту багатоквартирного житлового будинку в м. Ірпінь Київської області на вул. Северинівській, 131, який постраждав унаслідок військової агресії російської федерації проти України (у тому числі проєктування), Коригування. Пунктом 1 цієї угоди вирішено замінити Додаток № 3 до Договору - Протокол погодження Договірної ціни на весь період будівництва та Додаток № 3-23 до Договору - Протокол погодження Договірної ціни на 2023 рік на Додаток № 3 - План фінансування.
Укладеною 31.01.2025 Додатковою угодою № 7 до договору № 7к-23 від 31.08.2023 про закупівлю робіт із капітального ремонту багатоквартирного житлового будинку в м. Ірпінь Київської області на вул. Северинівській, 131, який постраждав унаслідок військової агресії російської федерації проти України (у тому числі проєктування), Коригування, сторони в пункті 1 погодили нову редакцію пункту 19.1 Договору такого змісту: « 19.1. Цей Договір вважається укладеним і набирає чинності після підписання Сторонами та діє до « 31» грудня 2025 року, а у частині виконання зобов`язань Сторін - до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за цим Договором».
За Додатковою угодою № 8 від 30.06.2025 до договору № 7к-23 від 31.08.2023 про закупівлю робіт із капітального ремонту багатоквартирного житлового будинку в м. Ірпінь Київської області на вул. Северинівській, 131, який постраждав унаслідок військової агресії російської федерації проти України (у тому числі проєктування), Коригування, пункт 3.1 Договору викладено в такій редакції: « 3.1. Ціна Договору визначається на підставі Договірної ціни (Додаток № 1 до Договору) і становить 32 615 174,61 грн (Тридцять два мільйони шістсот п`ятнадцять тисяч сто сімдесят чотири гривні 61 копійка) без ПДВ. Договірна ціна є додатком до цього Договору та є невід`ємною його частиною (Додаток № 1 до даного Договору)».
Після цього, 17.07.2025, сторонами підписано Додаткову угоду № 9 до договору № 7к-23 від 31.08.2023 про закупівлю робіт із капітального ремонту багатоквартирного житлового будинку в м. Ірпінь Київської області на вул. Северинівській, 131, який постраждав унаслідок військової агресії російської федерації проти України (у тому числі проєктування), Коригування.
Відповідно до пункту 1 Додаткової угоди № 10, укладеної сторонами 24.12.2025 до договору № 7к-23 від 31.08.2023 про закупівлю робіт із капітального ремонту багатоквартирного житлового будинку в м. Ірпінь Київської області на вул. Северинівській, 131, який постраждав унаслідок військової агресії російської федерації проти України (у тому числі проєктування), Коригування, ціну Договору зменшено, а пункт 3.1 Договору викладено в такій редакції: « 3.1. Ціна Договору визначається на підставі Договірної ціни (Додаток № 1 до Договору) і становить 31 379 607 грн 00 коп. (Тридцять один мільйон триста сімдесят дев`ять тисяч шістсот сім гривень 00 коп.) без ПДВ згідно з підпунктом 197.15 статті 197 Податкового кодексу України».
Поряд із цим пунктом 4 Додаткової угоди № 10 сторони погодили змінити пункт 19.1 розділу 19 Договору, виклавши його в такій редакції: «Цей Договір вважається укладеним і набирає чинності після підписання Сторонами та діє до 30.05.2026 року, а у частині виконання зобов`язань Сторін - до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за цим Договором».
Зі змісту позовної заяви та пояснень самого позивача випливає, що відповідач належним чином виконав передбачені Договором будівельні роботи, а позивач прийняв та оплатив їх у визначеному Договором порядку. Йдеться про роботи на об`єкті: «Капітальний ремонт багатоквартирного житлового будинку в м. Ірпінь Київської області по вул. Северинівська, 131, який постраждав внаслідок військової агресії російської федерації проти України (в т. ч. проектування) Коригування».
У жовтні 2025 року Державна аудиторська служба провела планову ревізію фінансово-господарської діяльності Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Київській області за період з 01.01.2024 до 30.06.2025. За результатами цієї ревізії складено акт № 001700-21/60 від 28.10.2025 щодо окремих питань фінансово-господарської діяльності Служби за період з 01 січня 2024 року до 30 червня 2025 року, в якому зафіксовано порушення, що полягало у включенні до актів приймання виконаних будівельних робіт за договором № 7К-23 від 31.08.2023 про закупівлю робіт із капітального ремонту багатоквартирного житлового будинку в м. Ірпінь Київської області на вул. Северинівській, 131, який постраждав унаслідок військової агресії російської федерації проти України (у тому числі проєктування), Коригування, податку на додану вартість у сумі 1 021 364,50 грн, нарахованого на вартість виконаних робіт із капітального ремонту.
У листопаді 2025 року позивач направив відповідачу повторну вимогу № 2935/09211085/02-07 від 21.11.2025 про повернення надміру сплачених коштів (ПДВ) за договором № 7К-23 від 31.08.2023. У цій вимозі позивач просив упродовж семи днів із дня її отримання повернути встановлену Державною аудиторською службою України суму надміру сплаченого податку на додану вартість - 1 021 364,50 грн - за договором № 7К-23 від 31.08.2023 про закупівлю робіт із капітального ремонту багатоквартирного житлового будинку в м. Ірпінь Київської області на вул. Северинівській, 131, який постраждав унаслідок військової агресії російської федерації проти України (у тому числі проєктування), Коригування.
Реагуючи на повторну вимогу позивача № 2935/09211085/02-07 від 21.11.2025, відповідач листом № 28 від 05.12.2025 щодо повернення зайво сплачених коштів (ПДВ) звернувся з проханням продовжити до 20.12.2025 строк повернення суми 1 021 364,50 грн за договором № 7К-23 від 31.08.2023. У цьому ж листі відповідач підтвердив готовність виконати зобов`язання в повному обсязі та гарантував здійснення платежу до погодженої дати.
Отже, предметом заявленої позивачем вимоги є стягнення з відповідача на його користь 1 021 364,50 грн як безпідставно одержаних за договором № 7к-23 від 31.08.2023 коштів.
Надаючи правову оцінку зазначеній позовній вимозі та перевіряючи правильність висновків місцевого господарського суду, колегія суддів виходить із такого.
Обґрунтовуючи позов, позивач послався на положення Додаткової угоди № 8 від 30.06.2025 до договору № 7к-23 від 31.08.2023 про закупівлю робіт із капітального ремонту багатоквартирного житлового будинку в м. Ірпінь Київської області на вул. Северинівській, 131, який постраждав унаслідок військової агресії російської федерації проти України (у тому числі проєктування), Коригування, а також на акт Державної аудиторської служби України № 001700-21/60 від 28.10.2025, складений за результатами планової ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Київській області за період з 01 січня 2024 року до 30 червня 2025 року. За твердженням позивача, цим актом зафіксовано й підтверджено, що загальна сума ПДВ, зайво включеного до вартості виконаних робіт із капітального ремонту об`єкта, становить 1 021 364,50 грн; унаслідок такого порушення Службі відновлення та розвитку інфраструктури у Київській області завдано матеріальної шкоди на вказану суму, а відповідні кошти набуті відповідачем без достатньої правової підстави.
Статтею 15 Цивільного кодексу України закріплено право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право на захист інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Частини перша та друга статті 16 Цивільного кодексу України передбачають право кожної особи звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. До способів захисту цивільних прав та інтересів віднесено: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміну правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Крім того, суд уповноважений захистити цивільне право або інтерес іншим способом, установленим договором або законом, чи визначеним судом у передбачених законом випадках.
За змістом частин першої та другої статті 202 цього Кодексу правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; правочини можуть бути односторонніми, а також дво- чи багатосторонніми, тобто договорами.
Визначення договору міститься в частині першій статті 626 Цивільного кодексу України, відповідно до якої ним є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з частиною першою статті 628 цього Кодексу зміст договору утворюють як умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, так і умови, обов`язковість яких установлена актами цивільного законодавства.
Стаття 629 Цивільного кодексу України встановлює обов`язковість договору для його сторін.
Частинами першою та другою статті 632 цього Кодексу передбачено, що ціна в договорі визначається за домовленістю сторін. Водночас у випадках, установлених законом, підлягають застосуванню ціни, тарифи, ставки тощо, які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади чи органами місцевого самоврядування. Після укладення договору зміна ціни допускається виключно у випадках і на умовах, установлених договором або законом.
Відповідно до частини першої статті 638 Цивільного кодексу України договір вважається укладеним за умови, що сторони в належній формі досягли згоди щодо всіх його істотних умов. До істотних належать умови про предмет договору, умови, визначені законом як істотні або необхідні для договорів відповідного виду, а також усі умови, стосовно яких за заявою хоча б однієї зі сторін повинна бути досягнута згода.
Частина перша статті 651 цього Кодексу допускає зміну або розірвання договору лише за згодою сторін, якщо інший порядок не передбачено договором або законом.
Правова конструкція договору підряду визначена частиною першою статті 837 Цивільного кодексу України: підрядник зобов`язується на власний ризик виконати певну роботу за завданням замовника, а замовник - прийняти та оплатити виконану роботу.
За положеннями частин першої - третьої статті 843 цього Кодексу в договорі підряду має бути визначено ціну роботи або способи її визначення. Якщо ані ціни, ані способу її визначення договором не встановлено, ціну визначає суд, виходячи з цін, які зазвичай застосовуються за аналогічні роботи, та з урахуванням необхідних витрат, погоджених сторонами. Ціна роботи за договором підряду охоплює відшкодування витрат підрядника й плату за виконану ним роботу.
Зі змісту частин першої - третьої статті 844 Цивільного кодексу України випливає, що ціна в договорі підряду може встановлюватися кошторисом. Коли робота виконується відповідно до кошторису, складеного підрядником, такий кошторис набирає чинності й стає складовою договору підряду після його підтвердження замовником. Кошторис може бути приблизним або твердим, причому за відсутності іншої умови договору він вважається твердим. Внесення змін до твердого кошторису допускається лише за погодженням сторін, а в разі його перевищення всі пов`язані із цим витрати покладаються на підрядника, якщо інше не встановлено законом.
Стаття 846 цього Кодексу передбачає встановлення строків виконання роботи або окремих її етапів у договорі підряду. Якщо такі строки договором не визначені, підрядник повинен виконати роботу, а замовник вправі вимагати її виконання в розумні строки, виходячи із суті зобов`язання, характеру й обсягу роботи та звичаїв ділового обороту.
Відповідно до частин першої - третьої статті 875 Цивільного кодексу України за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується у встановлений строк збудувати та здати об`єкт або виконати інші будівельні роботи згідно з проєктно-кошторисною документацією. Своєю чергою, замовник повинен надати підряднику будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проєктно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладено на підрядника, прийняти об`єкт або завершені будівельні роботи та оплатити їх. Такий договір укладається для здійснення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель, зокрема житлових будинків, споруд, а також для виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов`язаних із місцезнаходженням об`єкта. До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо законом не встановлено інше.
Частина перша статті 877 цього Кодексу зобов`язує підрядника здійснювати будівництво та пов`язані з ним роботи відповідно до проєктної документації, яка визначає обсяг, зміст робіт та інші вимоги до них, а також згідно з кошторисом, що встановлює їх ціну. Якщо договором будівельного підряду не передбачено інше, підрядник має виконати всі роботи, зазначені у проєктній документації та кошторисі, тобто в проєктно-кошторисній документації.
За загальним правилом частини четвертої статті 879 Цивільного кодексу України оплата здійснюється після прийняття замовником збудованого об`єкта або виконаних робіт, якщо сторони не погодили іншого порядку розрахунків.
Як установлено судами, у передбачений Договором строк відповідач у повному обсязі виконав покладений на нього обов`язок щодо здійснення будівельних робіт. На виконання умов договорів будівельного підряду виконані відповідачем роботи позивач прийняв і оплатив у визначений договором спосіб, що підтверджується наявними в матеріалах справи підписаними сторонами актами приймання виконаних будівельних робіт, довідками про вартість виконаних будівельних робіт та витрати, а також платіжними інструкціями.
Пунктом 6.1 Настанови з визначення вартості будівництва, затвердженої наказом Міністерства розвитку громад на території України № 281 від 01.11.2021, передбачено врахування у вартості прямих робіт прямих витрат, загальновиробничих витрат, коштів на зведення і розбирання тимчасових будівель та споруд, коштів на виконання будівельних робіт у зимовий (літній) період, інших супутніх витрат, а також прибутку, адміністративних витрат, коштів на покриття ризиків і додаткових витрат, пов`язаних з інфляційними процесами, податків, зборів та обов`язкових платежів, установлених законодавством і не врахованих іншими складовими вартості будівництва, а також податку на додану вартість. Зазначена Настанова є обов`язковою при визначенні вартості будівництва об`єктів, будівництво яких здійснюється із залученням бюджетних та інших коштів.
Водночас стаття 11 Закону України «Про ціни і ціноутворення» встановлює, що суб`єкти господарювання самостійно, за згодою сторін, визначають вільні ціни на всі товари, за винятком тих, щодо яких запроваджено державне регулювання цін.
За визначенням підпункту 14.1.129 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України до об`єктів житлової нерухомості належать будівлі, зареєстровані відповідно до законодавства як об`єкти житлової нерухомості, а також дачні та садові будинки. Підпунктом 14.1.178 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу податок на додану вартість визначено як непрямий податок, що нараховується та сплачується згідно з нормами розділу V Кодексу.
Згідно з підпунктом «а» пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування ПДВ є операції з постачання товарів, місце постачання яких відповідно до статті 186 цього Кодексу розташоване на митній території України. Датою виникнення податкових зобов`язань із ПДВ при постачанні товарів або послуг є дата, що припадає на податковий період, у межах якого відбулася будь-яка з подій, перелічених у пункті 187.1 статті 187 Податкового кодексу України.
За своєю правовою природою ПДВ становить частину новоствореної вартості та сплачується покупцем, тобто замовником послуг. Відтак, хоча цей податок включається до ціни товару, він не є умовою про ціну в розумінні цивільного та господарського законодавства, оскільки його розмір не може встановлюватися, погоджуватися чи змінюватися сторонами за домовленістю, тобто в договірному порядку. Такий висновок узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду, викладеними в постанові від 01.06.2021 у справі № 916/2478/20 та в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.12.2021 у справі № 910/12764/20. Отже, ціна договору формується на основі договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків і зборів, регулювання яких здійснюється Податковим кодексом України та не залежить від волевиявлення сторін договору.
Пункт 197.15 статті 197 Податкового кодексу України звільняє від оподаткування операції з постачання будівельно-монтажних робіт із будівництва доступного житла та житла, що споруджується за державні кошти. Ужите в цьому пункті поняття «будівництво житла за державні кошти» означає будівництво за грошові кошти, які належать державі. Тому дія пункту 197.15 статті 197 Податкового кодексу України поширюється на діяльність Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Київській області, яка є замовником будівництва житла за державні кошти.
Відповідно до узагальнюючої податкової консультації, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 09.08.2024 № 397, замовник будівництва доступного житла та житла, що будується за державні кошти, зобов`язаний компенсувати генеральному підряднику витрати зі сплати ПДВ за товарами, зокрема будівельними матеріалами й обладнанням, та послугами, наданими субпідрядними організаціями, які придбавалися з цим податком і призначені для використання або починають використовуватися в операціях, звільнених від оподаткування ПДВ згідно з пунктом 197.15 статті 197 розділу V Податкового кодексу України, та включаються до собівартості будівельно-монтажних робіт із будівництва доступного житла і житла, що будується за державні кошти. Водночас генеральний підрядник - платник ПДВ - повинен відкоригувати відповідні податкові зобов`язання за правилами статті 192 розділу V Податкового кодексу України. Зокрема, на генерального підрядника покладається обов`язок: повернути замовнику суму раніше нарахованого ПДВ; скласти розрахунок коригування до податкової накладної, оформленої з нарахуванням ПДВ, зазначивши зі знаком «-» показники щодо поставлених будівельно-монтажних робіт із будівництва житла за рахунок державних коштів, причому такий розрахунок коригування підлягає реєстрації замовником у ЄРПН; скласти та зареєструвати в ЄРПН податкову накладну без нарахування податку, з позначкою «Без ПДВ», на операцію з постачання будівельно-монтажних робіт із будівництва житла за рахунок державних коштів, яка підлягала звільненню від оподаткування ПДВ відповідно до пункту 197.15 статті 197 розділу V Податкового кодексу України.
Матеріали справи свідчать, що Державна аудиторська служба провела планову ревізію фінансово-господарської діяльності Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Київській області за період з 01.01.2024 до 30.06.2025, за наслідками якої склала акт № 001700-21/60 від 28.10.2025 про планову ревізію окремих питань такої діяльності за період з 01 січня 2024 року до 30 червня 2025 року. В акті зафіксовано та підтверджено, що відповідач зайво включив до актів приймання виконаних будівельних робіт за договором № 7К-23 від 31.08.2023 про закупівлю робіт із капітального ремонту багатоквартирного житлового будинку в м. Ірпінь Київської області на вул. Северинівській, 131, який постраждав унаслідок військової агресії російської федерації проти України (у тому числі проєктування), Коригування, суму ПДВ, нараховану на вартість виконаних робіт із капітального ремонту. Таке включення суперечить умовам Договору та додаткових угод до нього, Настанові з визначення вартості будівництва, затвердженій наказом Міністерства розвитку громад на території України № 281 від 01.11.2021, а також положенням Цивільного та Податкового кодексів України.
Як зазначено в акті Державної аудиторської служби № 001700-21/60 від 28.10.2025 про планову ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Київській області за період з 01 січня 2024 року до 30 червня 2025 року, в актах виконаних робіт за період із 2023 року до 30.06.2024, а саме в актах приймання виконаних будівельних робіт за договором № 7К-23 від 31.08.2023 про закупівлю робіт із капітального ремонту багатоквартирного житлового будинку в м. Ірпінь Київської області на вул. Северинівській, 131, який постраждав унаслідок військової агресії російської федерації проти України (у тому числі проєктування), Коригування, сума витрат, що звільняються від оподаткування ПДВ на підставі пункту 197.15 статті 197 розділу V Податкового кодексу України, становить 1 021 364,50 грн.
Отже, роботи на об`єкті: «Капітальний ремонт багатоквартирного житлового будинку в м. Ірпінь, Київської області по вул. Северинівська, 131, який постраждав внаслідок військової агресії російської федерації проти України (в т. ч. проектування) Коригування», що виконувалися за рахунок коштів Державного бюджету України на підставі зазначеного договору підряду, не підлягали оподаткуванню ПДВ. Відповідно, включення сум цього податку до вартості Договору є необґрунтованим і суперечить вимогам чинного законодавства.
За змістом статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка без достатньої правової підстави набула майно або зберегла його в себе за рахунок іншої особи - потерпілого, зобов`язана повернути потерпілому безпідставно набуте майно. Такий обов`язок виникає і тоді, коли правова підстава, на якій майно було набуте, згодом відпала. Норми відповідної глави застосовуються незалежно від того, чи стало безпідставне набуття або збереження майна наслідком поведінки набувача, потерпілого, інших осіб або певної події. Вони поширюються також на вимоги щодо: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування власником майна із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією зі сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула або зберегла в себе майно за рахунок іншої особи.
Загальна умова, сформульована в частині першій статті 1212 Цивільного кодексу України, обмежує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних, зокрема договірних, правовідносинах: одержане однією стороною в межах зобов`язання може бути повернуте іншій на підставі цієї статті лише за умови безпідставності відповідного виконання.
Відсутність правової підстави має місце тоді, коли перехід майна від однієї особи до іншої не ґрунтується на прямій вказівці закону або не відповідає меті правовідношення та його юридичному змісту. Інакше кажучи, набувач збагачується за рахунок потерпілого поза підставою, установленою законом, іншим правовим актом або правочином. Подібний правовий висновок наведено в постановах Верховного Суду від 14.01.2021 у справі № 922/2216/18, від 23.01.2020 у справі № 910/3395/19, від 23.04.2019 у справі № 918/47/18 та від 01.04.2019 у справі № 904/2444/18. Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або певна подія створює правову підставу для набуття чи збереження майна, статтю 1212 Цивільного кодексу України можна застосувати лише після того, як відповідну підставу в установленому порядку скасовано, визнано недійсною, змінено або припинено, чи коли вона взагалі була відсутня.
У цій справі судом установлено, що внаслідок включення позивачем і відповідачем до ціни будівельних робіт із капітального ремонту об`єкта за договором № 7К-23 від 31.08.2023 про закупівлю робіт із капітального ремонту багатоквартирного житлового будинку в м. Ірпінь Київської області на вул. Северинівській, 131, який постраждав унаслідок військової агресії російської федерації проти України (у тому числі проєктування), Коригування, відповідної суми ПДВ, що, як зазначено вище, суперечить пункту 197.15 статті 197 розділу V Податкового кодексу України та нормам Цивільного кодексу України, відповідач без належної правової підстави набув 1 021 364,50 грн сплаченого податку на додану вартість, тоді як позивач утратив майно - грошові кошти в сумі 1 021 364,50 грн.
Колегія суддів відзначає, що матеріали справи не містять належних, допустимих і достатніх доказів повернення безпідставно одержаних коштів у сумі 1 021 364,50 грн. 
Наведені обставини в їх сукупності підтверджують, що включення відповідачем суми ПДВ до ціни будівельних робіт із капітального ремонту об`єкта за договором № 7К-23 від 31.08.2023 про закупівлю робіт із капітального ремонту багатоквартирного житлового будинку в м. Ірпінь Київської області на вул. Северинівській, 131, який постраждав унаслідок військової агресії російської федерації проти України (у тому числі проєктування), Коригування, здійснено всупереч вимогам чинного законодавства України. Унаслідок цього відповідач без належної правової підстави набув грошові кошти в розмірі 1 021 364,50 грн, сплачені як податок на додану вартість, тоді як позивач утратив кошти у відповідному розмірі. За таких обставин місцевий господарський суд обґрунтовано визнав вимогу позивача про стягнення з відповідача 1 021 364,50 грн безпідставно одержаних коштів законною та такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Отже, висновок суду першої інстанції про повне задоволення позову відповідає встановленим обставинам справи та наведеним нормам права.
Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному та повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
У викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.05.2020 у справі № 909/636/16.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.
У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N303-A, п. 29).
Отже, з огляду на вищевикладене та встановлені фактичні обставини справи, суд надав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмета доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
При цьому, слід зазначити, що іншим доводам апелянта оцінка судом не надається, адже, вони не спростовують встановлених судом обставин, та не впливають на результат прийнятого рішення.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд погоджується із висновками місцевого суду як законними, обґрунтованими обставинами й матеріалами справи, детальний аналіз яких, як і нормативне обґрунтування прийнятого судового рішення наведено місцевим судом, підстав для скасування його не знаходить. Доводи апелянта по суті його скарги в межах заявлених вимог, як безпідставні й необґрунтовані не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються жодними доказами по справі й не спростовують викладених в судовому рішенні висновків.
Оцінюючи вищенаведені обставини, колегія приходить до висновку, що рішення Господарського суду Київської області від 20.05.2026 по справі № 911/107/26 обґрунтоване, відповідає обставинам справи і чинному законодавству, а отже, підстав для його скасування не вбачається, у зв`язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Згідно зі статтею 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.
Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Будвендор" на рішення Господарського суду Київської області від 20.05.2026 по справі № 911/107/26 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Київської області від 20.05.2026 по справі № 911/107/26 залишити без змін.
3. Витрати по сплаті судового збору покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Будвендор"
4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 26.08.2026

Головуючий суддя В.В. Андрієнко 

Судді В.В. Шапран

С.І. Буравльов