ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"24" серпня 2026 р. Справа№ 910/1423/26
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Чапляна С.Є.
суддів: Іванова В.П. 
Крижного О.М. 

без виклику представників учасників справи;
за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд» 
на рішення Господарського суду міста Києва від 16.04.2026 
у справі № 910/1423/26 (суддя Кирилюк Т.Ю.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Акула Трейд»
до Приватного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд»
про стягнення 105 111,59 грн
ВСТАНОВИВ:
1. Стислий зміст позовних вимог та підстав позову
Товариство з обмеженою відповідальністю «Акула Трейд» (далі - позивач, ТОВ «Акула Трейд») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд» (далі - відповідач, ПрАТ «ХК «Київміськбуд») про стягнення 3% річних та інфляційних втрат у розмірі 105 111,59 грн, а саме: (1) 3% річних у розмірі 21 687,00 грн та інфляційних нарахувань у розмірі 64931,75 грн за період з 14.12.2024 по 03.02.2026, які виникли із заборгованості відповідача за рішенням Господарського суду міста Києва у справі № 910/1243/25; (2) інфляційних нарахувань у розмірі 18 492,84 грн за період з 31.05.2025 по 03.02.2026 року, які виникли із заборгованості відповідача за рішенням Господарського суду міста Києва у справі №910/6908/25.
Позовні вимоги обґрунтовані простроченням відповідачем виконання грошових зобов`язань, встановлених попередніми судовими рішеннями.
Зокрема, позивач посилався на те, що основна заборгованість була присуджена до стягнення попередніми рішеннями суду, однак відповідач своєчасно її не сплатив, що є підставою для нарахування передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України сум. 
2. Узагальнена позиція відповідача
Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву.
3. Стислий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.04.2026 у справі № 910/1423/26 позов задоволено та стягнуто з ПрАТ «ХК «Київміськбуд» на користь ТОВ «Акула Трейд» 3 % річних у розмірі 21 687,00 грн, інфляційні втрати у розмірі 83 424,59 грн, а також 2 662,40 грн витрат зі сплати судового збору.
Рішення суду мотивовано порушенням строків виконання відповідачем рішень суду.
4. Надходження до суду апеляційної інстанції апеляційної скарги та її узагальнені доводи
Не погоджуючись із зазначеним рішенням Господарського суду міста Києва від 16.04.2026, ПрАТ «ХК «Київміськбуд» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило рішення Господарського суду міста Києва від 16.04.2026 у справі № 910/1423/26 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ТОВ «Акула Трейд» до ПрАТ «ХК «Київміськбуд» про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат у розмірі 105 111,59 грн відмовити.
Апеляційна скарга обґрунтована порушенням судом норм матеріального та процесуального права, неповним з`ясуванням обставин справи та недоведеністю встановленим рішенням суду фактів. 
5. Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу
У відзиві позивач заперечив проти задоволення апеляційної скарги, зазначаючи, що відповідач у поданій апеляційній скарзі посилався на факти, які не були предметом дослідження у суді першої інстанції, оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву. 
Окрім того, позивач зазначив, що твердження відповідача про відсутність розрахунку 3 % річних та інфляційних втрат є помилковими, оскільки зазначені розрахунки долучені до позовної заяви та були досліджені судом.
Також позивач зазначив, що матеріали справи не містять належних доказів того, що невиконання відповідачем зобов`язань за договорами поставки є наслідком дії форс-мажорних обставин.
Також у поданому відзиві позивач надав попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які він очікує понести під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.
З огляду на викладені доводи позивач просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. 
6. Рух апеляційної скарги в суді апеляційної інстанції
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 05.05.2026 матеріали апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд» у справі № 910/1423/26 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді (судді-доповідача) Чапляна С.Є., суддів Іванова В.П., Крижного О.М. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.05.2026 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд» залишено без руху на підставі ст. 174, ч. 2 ст. 260 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) та надано скаржнику десятиденний строк з моменту отримання ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги.
На виконання вимог зазначеної ухвали скаржником 19.05.2026 надано суду докази сплати судового збору.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.05.2026 за апеляційною скаргою ПрАТ «ХК «Київміськбуд» відкрито апеляційне провадження, розгляд справи постановлено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
7. Позиція суду апеляційної інстанції
Згідно зі ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до ч. 1, 2, 4, 5 ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції встановив таке.
7.1. Обставини, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції
Рішенням Господарського суду міста Києва від 30.09.2025 у справі № 910/1243/25 позов ТОВ «Акула Трейд» до ПрАТ «ХК «Київміськбуд» про стягнення коштів задоволено частково, стягнуто з ПрАТ «ХК «Київміськбуд» на користь ТОВ «Акула Трейд» основний борг у розмірі 634 272,25 грн, 3 % річних у розмірі 55 915,19 грн, інфляційні втрати у розмірі 279 741,60 грн та судовий збір у розмірі 11 639,15 грн.
Постановою Північного апеляційного господарського суду від 14.01.2026 апеляційні скарги ПрАТ «ХК «Київміськбуд» на рішення Господарського суду міста Києва від 30.09.2025 та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 16.10.2025 у справі №910/1243/25 залишено без задоволення.
Рішення Господарського суду міста Києва від 30.09.2025 у справі № 910/1243/25 набрало законної сили 14.01.2026.
Згідно з детальним розрахунком заборгованості за договором поставки № 723/з від 27.10.2020, долученим до матеріалів цієї справи, розрахунок 3 % річних, заявлених ТОВ «Акула Трейд» до стягнення у справі № 910/1243/25, здійснювався за відповідними видатковими накладними до 13.12.2024 включно. Перевіряючи цей розрахунок, суд у справі № 910/1243/25 установив та відобразив у рішенні неправильне визначення позивачем початкових дат періодів прострочення, у зв`язку з чим здійснив відповідне коригування, внаслідок чого визначив належною до стягнення суму 3 % річних у розмірі 55 915,19 грн. Водночас кінцева дата відповідних періодів нарахування залишилася без змін - 13.12.2024.
Таким чином, заявлені у цій справі 3 % річних, нараховані починаючи з 14.12.2024, стосуються наступного періоду прострочення, який не був охоплений розрахунком та судовим рішенням у справі № 910/1243/25.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.08.2025 у справі № 910/6908/25 позов ТОВ «Акула Трейд» до ПрАТ «ХК «Київміськбуд» задоволено, стягнуто з ПрАТ «ХК «Київміськбуд» на користь ТОВ «Акула Трейд» суму основного боргу у розмірі 631 019,88 грн, інфляційні втрати у розмірі 306 530,86 грн., 3 % річних у розмірі 61 238,51 грн та витрати зі сплати судового збору в сумі 11 985,48 грн. 
Згідно з рішенням Господарського суду міста Києва від 04.08.2025 у справі № 910/6908/25 на орган (особу), що здійснюватиме його примусове виконання в порядку ч. 10 ст. 238 ГПК України, покладено обов`язок нараховувати 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, починаючи з 31.05.2025 до повної його сплати.
Постановою Північного апеляційного господарського суду від 13.01.2026 апеляційну скаргу ПрАТ «ХК «Київміськбуд» залишено без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 04.08.2025 у справі № 910/6908/25 залишено без змін.
Рішення Господарського суду міста Києва від 04.08.2025 у справі № 910/6908/25 набрало законної сили 13.01.2026.
Згідно із вказаним рішенням у межах справи № 910/6908/25 позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 3 % річних у розмірі 61 238,51 грн та інфляційних втрат у розмірі 306 530,86 грн за період з 12.02.2022 по 30.05.2025.
7.2. Оцінка висновків суду першої інстанції, доводів учасників справи та мотиви, з яких виходить апеляційний суд при ухваленні рішення
Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Предметом спору у цій справі є вимоги ТОВ «Акула Трейд» про стягнення з ПрАТ «ХК «Київміськбуд» передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахувань у зв`язку з подальшим невиконанням відповідачем грошових зобов`язань, наявність та розмір яких встановлені судовими рішеннями у справах № 910/1243/25 та № 910/6908/25.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що (1) наявність у відповідача перед позивачем грошової заборгованості встановлена судовими рішеннями, які набрали законної сили, (2) така заборгованість відповідачем не погашена, а (3) ухвалення судового рішення про стягнення грошових коштів саме по собі не припиняє відповідного грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, за весь час прострочення до фактичного виконання зобов`язання.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.
За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Отже, передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування є наслідком прострочення виконання грошового зобов`язання та можуть нараховуватися за весь час такого прострочення. Саме по собі ухвалення судового рішення про стягнення основного боргу не припиняє відповідного зобов`язання. Визначальним для припинення нарахувань за ч. 2 ст. 625 ЦК України є належне виконання боржником грошового зобов`язання, а не дата ухвалення судового рішення про його стягнення.
Як установлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, рішеннями у справах № 910/1243/25 та № 910/6908/25 встановлено наявність у ПрАТ «ХК «Київміськбуд» грошових зобов`язань перед ТОВ «Акула Трейд» відповідно у розмірі 634 272,25 грн та 631 019,88 грн.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 30.09.2025 у справі № 910/1243/25 стягнуто з відповідача, зокрема, 634 272,25 грн основного боргу, 55 915,19 грн 3 % річних та 279 741,60 грн інфляційних втрат. Рішення переглянуте в апеляційному порядку та залишене без змін.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.08.2025 у справі № 910/6908/25 стягнуто з відповідача, зокрема, 631 019,88 грн основного боргу, 61 238,51 грн 3 % річних та 306 530,86 грн інфляційних втрат. Крім того, на підставі частини десятої ст. 238 ГПК України суд передбачив нарахування 3 % річних на суму основного боргу, починаючи з 31.05.2025 до моменту фактичного виконання рішення.
Обставини існування зазначених грошових зобов`язань, їх розміру та допущеного відповідачем прострочення встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили, а тому відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України не підлягають повторному доказуванню в цій справі.
Доказів погашення відповідачем основної заборгованості, встановленої зазначеними судовими рішеннями, за періоди, за які позивачем здійснено спірні нарахування, матеріали справи не містять.
Щодо доводів апеляційної скарги про неможливість установити періоди нарахувань та можливе повторне стягнення
Одним із доводів апеляційної скарги є те, що зі змісту судових рішень у справах № 910/1243/25 та № 910/6908/25 неможливо встановити конкретні періоди, за які раніше були стягнуті 3 % річних та інфляційні втрати, у зв`язку з чим, на думку скаржника, неможливо перевірити обґрунтованість визначення позивачем початкових дат нових нарахувань.
Колегія суддів відхиляє зазначені доводи.
При вирішенні питання про правомірність наступного нарахування сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, має бути встановлено, чи не охоплює новий розрахунок період, за який відповідні нарахування вже були предметом судового розгляду та присуджені до стягнення. Повторне стягнення одних і тих самих нарахувань на одну й ту саму суму боргу за один і той самий період є неприпустимим.
Щодо заборгованості у розмірі 634 272,25 грн матеріали справи № 910/1243/25 дають можливість встановити кінцеву дату попереднього розрахунку.
Так, згідно з детальним розрахунком заборгованості за договором поставки № 723/з від 27.10.2020, який досліджувався судом у справі № 910/1243/25 і долучений до матеріалів цієї справи, інфляційні втрати в сумі 279 741,60 грн та 3 % річних у сумі 56 006,81 грн розраховані станом на 13.12.2024. У зазначеному розрахунку щодо кожної простроченої видаткової накладної окремо визначено початкову та кінцеву дати розрахунку, при цьому у графі «Дата кінця розрахунку заборгованості» зазначено 13.12.2024. 
Під час розгляду справи № 910/1243/25 суд перевірив здійснений позивачем розрахунок та встановив неправильність визначення початкових дат прострочення за окремими видатковими накладними, у зв`язку з чим визначив належною до стягнення суму трьох процентів річних у розмірі 55 915,19 грн замість заявлених 56 006,81 грн. Водночас кінцева дата відповідного розрахункового періоду - 13.12.2024 - не змінювалася.
Отже, у справі № 910/1243/25 нарахування охоплювали період до 13.12.2024 включно, тоді як предметом цієї справи є, зокрема, нарахування 3 % річних та інфляційних втрат на заборгованість у сумі 634 272,25 грн, починаючи з 14.12.2024. Таким чином, зазначені періоди є послідовними та не перетинаються.
Аналогічно відсутнє накладення періодів і щодо заборгованості у розмірі 631 019,88 грн.
У справі № 910/6908/25 інфляційні втрати та 3 % річних були визначені станом на 30.05.2025. Натомість у цій справі щодо зазначеної суми основного боргу позивач заявив виключно інфляційні втрати за наступний період - з 31.05.2025 по 03.02.2026.
При цьому колегія суддів ураховує, що рішенням у справі № 910/6908/25 відповідно до ч. 10 ст. 238 ГПК України вже передбачено нарахування 3 % річних на суму основного боргу, починаючи з 31.05.2025 до моменту фактичного виконання зобов`язання. Відповідно, вимога щодо стягнення 3 % річних на суму 631 019,88 грн за період після 30.05.2025 у цій справі не заявлялася.
Таким чином, заявлені у цій справі нарахування за ч. 2 ст. 625 ЦК України стосуються періодів прострочення, які не були охоплені попередніми судовими рішеннями, а тому доводи скаржника щодо неможливості перевірки відповідних періодів та ризику подвійного стягнення не знайшли підтвердження під час апеляційного перегляду.
Щодо правильності здійсненого позивачем розрахунку
Позивачем нараховано на заборгованість у розмірі 634 272,25 грн за період з 14.12.2024 по 03.02.2026 3 % річних у сумі 21 687,00 грн та інфляційні втрати у сумі 64 931,75 грн, а на заборгованість у розмірі 631 019,88 грн - інфляційні втрати за період з 31.05.2025 по 03.02.2026 у сумі 18 492,84 грн.
Перевіривши визначені позивачем періоди та здійснені нарахування, колегія суддів не встановила включення до них періодів, уже охоплених попередніми судовими рішеннями, або інших обставин, які свідчили б про неправильність заявлених до стягнення сум.
Таким чином, висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення 21 687,00 грн трьох процентів річних та 83 424,59 грн інфляційних втрат є правильним.
Щодо посилань скаржника на обставини непереборної сили
В апеляційній скарзі відповідач також посилається на запровадження в Україні воєнного стану, збройну агресію Російської Федерації проти України як на обставини непереборної сили, які, на його думку, виключають відповідальність за несвоєчасне виконання зобов`язань.
Колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги з наведених мотивів.
Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Наведена норма є спеціальною щодо наслідків порушення саме грошового зобов`язання та виключає можливість звільнення боржника від передбачених ст. 625 ЦК України наслідків прострочення лише з мотивів неможливості виконання такого зобов`язання.
Крім того, саме по собі існування надзвичайних та невідворотних обставин загального характеру не свідчить про те, що такі обставини об`єктивно унеможливили виконання конкретного зобов`язання конкретним боржником. Сторона, яка посилається на форс-мажор, повинна довести не лише існування відповідних обставин, а й їх безпосередній вплив на можливість виконання саме того зобов`язання, порушення якого є предметом спору.
Натомість доводи апеляційної скарги фактично зводяться до посилання на загальновідомий факт збройної агресії та введення воєнного стану, а також на загальний лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022. Скаржник не зазначив, які саме конкретні обставини протягом спірних періодів унеможливлювали виконання ним грошових зобов`язань перед позивачем, та не довів причинного зв`язку між такими обставинами і невиконанням відповідних зобов`язань.
Посилання скаржника на те, що невиконання зобов`язань «сталося чи могло статися» внаслідок незалежних від нього обставин, ґрунтується на припущенні та саме по собі не підтверджує наявності юридично значущого причинного зв`язку між обставинами непереборної сили і конкретним порушенням.
При цьому колегія суддів ураховує, що відповідач у суді першої інстанції відзиву на позов не подав та відповідних фактичних обставин і доказів на підтвердження неможливості виконання грошових зобов`язань не наводив. Разом із тим колегія суддів не відхиляє зазначений довід виключно з цієї процесуальної підстави, а перевіряє його по суті та доходить висновку, що він не спростовує наявності передбачених ст. 625 ЦК України підстав для заявлених позивачем нарахувань.
Відтак посилання скаржника на обставини непереборної сили не є підставою для скасування оскаржуваного рішення.
Щодо інших доводів апеляційної скарги
Твердження скаржника про недоведеність позивачем самої суми основної заборгованості та обов`язку відповідача щодо її сплати колегія суддів також відхиляє, оскільки відповідні обставини вже встановлені судовими рішеннями у справах № 910/1243/25 та № 910/6908/25, які набрали законної сили.
У межах цієї справи суд не вправі повторно вирішувати питання про існування та розмір основних грошових зобов`язань, які вже остаточно вирішені судовими рішеннями, що набрали законної сили. Предметом перевірки є наявність підстав для застосування передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України наслідків їх подальшого невиконання.
Доводи апеляційної скарги наведених висновків не спростовують та не свідчать про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права або про наявність такого порушення норм процесуального права, яке призвело чи могло призвести до неправильного вирішення справи.
Колегія суддів водночас зауважує, що мотивування судом першої інстанції питання щодо співвідношення періодів нарахування у цій та попередніх справах є стислим і не містить детального зіставлення кінцевих дат попередніх та початкових дат наступних нарахувань. Однак зазначений недолік мотивування не призвів до неправильного вирішення спору по суті, оскільки під час апеляційного перегляду на підставі матеріалів справи встановлено, що спірні нарахування здійснені за періоди, які не були охоплені попередніми судовими рішеннями.
За таких обставин колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції правильно встановив наявність правових підстав для застосування до спірних правовідносин ч. 2 ст.625 ЦК України та обґрунтовано задовольнив позовні вимоги про стягнення з ПрАТ «ХК «Київміськбуд» 21 687,00 грн трьох процентів річних та 83 424,59 грн інфляційних втрат.
8. Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Згідно з ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ч. 1 ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За результатами перегляду рішення Господарського суду міста Києва від 16.04.2026 у справі № 910/1423/26 колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини, які мають значення для вирішення спору, та правильно застосував норми матеріального права.
Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують правильності висновків суду першої інстанції та не дають підстав для скасування чи зміни оскаржуваного рішення, у зв`язку з чим апеляційна скарга ПрАТ «ХК «Київміськбуд» підлягає залишенню без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 16.04.2026 у справі № 910/1423/26 - без змін.
9. Судові витрати
Судові витрати у цій справі складаються з витрат на сплату судового збору за подання позовної заяви (2 662,40 грн) та апеляційної скарги (3 993,60 грн).
У відзиві на апеляційну скаргу позивачем зазначено, що під час апеляційного провадження він очікує понести витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн, проте доказів понесення вказаних витрат суду апеляційної інстанції не надано, а вимоги щодо стягнення зазначених коштів - не заявлено.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки цією постановою суд апеляційної інстанції не змінює рішення та не ухвалює нового, новий розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється, а витрати, пов`язані з розглядом апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 16.04.2026 у справі № 910/1423/26, відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на ПрАТ «ХК «Київміськбуд».
З огляду на викладене, керуючись ст. ст. 86, 129, 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд» на рішення Господарського суду міста Києва від 16.04.2026 у справі № 910/1423/26 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 16.04.2026 у справі № 910/1423/26 залишити без змін.
3. Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 3 993,60 грн покласти на Приватне акціонерне товариство «Холдингова компанія «Київміськбуд».
4. Матеріали справи № 910/1423/26 повернути до Господарського суду міста Києва.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги на це судове рішення безпосередньо до Верховного Суду в порядку, визначеному ст. 286 - 291 ГПК України, протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий суддя С.Є. Чаплян 

Судді В.П. Іванов

О.М. Крижний